© 2014 by Editura POLIROM

www.polirom.ro

Editura POLIROM

Iaşi, B-dul Carol I nr. 4; P.O. BOX 266, 700506

Bucureşti, Splaiul Unirii nr. 6, bl. B3A, sc. 1, et. 1;

sector 4, 040031, O.P. 53, C.P. 15-728

ISBN ePub: 978-973-46-4728-6

ISBN PDF: 978-973-46-4729-3

ISBN print: 978-973-46-1964-1

Coperta: Radu Răileanu

Pe copertă: portret din colecţia Casei Regale a României

Această carte în format digital (e-book) este protejată prin copyright şi este destinată exclusiv utilizării ei în scop privat pe dispozitivul de citire pe care a fost descărcată. Orice altă utilizare, incluzând împrumutul sau schimbul, reproducerea integrală sau parţială, multiplicarea, închirierea, punerea la dispoziţia publică, inclusiv prin internet sau prin reţele de calculatoare, stocarea permanentă sau temporară pe dispozitive sau sisteme cu posibilitatea recuperării informaţiei, altele decât cele pe care a fost descărcată, revânzarea sau comercializarea sub orice formă, precum şi alte fapte similare săvârşite fără permisiunea scrisă a deţinătorului copyrightului reprezintă o încălcare a legislaţiei cu privire la protecţia proprietăţii intelectuale şi se pedepsesc penal şi/sau civil în conformitate cu legile în vigoare.

Lectura eco - un supererou al lumii moderne!

Versiune digitală realizată în colaborare cu Libris.ro

Cuvânt introductiv

Volumul al doilea al Jurnalului regelui Carol I al României (1839-1914, principe al României din 1866, rege din 1881), pe care îl publicăm acum, conţine însemnările sale zilnice din anii 1888-1892. Caietele originale se păstrează la Arhivele Naţionale ale României, în Bucureşti, într-un fond intitulat „Casa Regală. Carol I. Personale”, iar însemnările din perioada 1888-1892 constituie prima parte (primele 153 de pagini, scrise pe ambele feţe) a unui caiet voluminos, înregistrat sub cota „Dosar III/31 – 1888-1896”. Textul original din acest caiet, asemenea celorlalte, a fost redactat de rege în limba germană, folosind grafia specifică epocii. Scrisul e mărunt, strâns şi aplecat spre dreapta, acoperind paginile în întregime. Rândurile sunt uşor oblice, urcând spre dreapta, ceea ce face ca aproape la fiecare pagină, în colţul din dreapta-jos, regele să înghesuie câte o jumătate de rând, apoi un sfert de rând, uneori şi câte un cuvânt. O linie subţire, trasă cu peniţa, marchează sfârşitul însemnărilor fiecărei zile.

Lumea văzută dintr-o poziţie de excepţie

La fel ca în cazul primului volum¹, însemnările regelui reţin o sumedenie de fapte, unele banale. Aproape fiecare zi începe prin consemnarea vremii, de foarte multe ori şi a temperaturii aerului. Adeseori starea vremii este notată de mai multe ori în aceeaşi zi. Nu sunt uitate mesele cotidiene şi persoanele invitate, plimbările (promenada zilnică). Autorul consemnează starea sănătăţii sale, dar şi a persoanelor apropiate. De asemenea, spectacolele de teatru sau concertele la care participă, întâlnirile avute, călătoriile pe care le face, în general tot ce ţine de viaţa cotidiană. Aparent, am crede că e jurnalul unui om obişnuit, riguros şi disciplinat, care, fără afectare şi pretenţii, notează zilnic tot ce face. Dar e departe de a fi doar atât.

Mai puţin obişnuită este poziţia pe care o ocupă autorul însemnărilor. Să nu uităm că este rege – se află în centrul vieţii politice din regatul României, în miezul puterii. În jurul lui gravitează oameni politici şi partide aflate sau interesate să ajungă la guvernare; militari ce recunosc în el pe capul Armatei; protipendada, pentru care a se afla în proximitatea regelui este un semn al distincţiei sociale; artişti de tot felul, de la pictori şi sculptori la scriitori, cântăreţi şi actori, atraşi de aura culturală a reginei Elisabeta, dar şi de perspectiva obţinerii unor contracte sau stipendii; bancheri şi întreprinzători, în căutarea unor relaţii care să le netezească drumul spre afaceri. Fiecare are ceva de câştigat – sau crede că are –, material ori simbolic, din întâlnirea cu regele, dintr-o audienţă, din strângerea mâinii acestuia. Iar regele îi ordonează pe toţi după numărul degetelor pe care le întinde: mâna întreagă celor pe care îi apreciază foarte mult, două degete sau chiar unul singur celor faţă de care vrea să arate mai puţină cordialitate. Mai mulţi contemporani notează că numărul degetelor întinse cuiva de monarh era, dacă nu neapărat un motiv de mândrie, atunci măcar un apreciat subiect de conversaţie. La rândul său, regele, riguros şi disciplinat, îi notează pe toţi şi pe fiecare, în ordine, indicând ora sosirii şi minutele sau orele acordate, în jurnal. Uneori consemnează, lapidar, subiectele discuţiilor. De cele mai multe ori însă nu o face. Semn al abilităţii sale de a nu se lăsa păcălit de întâlniri şi conversaţii protocolare, fără miză reală.

Aparte este şi poziţia regelui de nod al relaţiilor politice europene. Nu cel mai important, fără îndoială, dar totuşi un punct demn de luat în seamă. Diplomaţii străini caută să îi afle opiniile sau să îi influenţeze deciziile. La rândul său, îi cultivă, invitându-i la recepţii, dejunuri sau concerte la palat. Monarhii europeni îl vizitează sau îl primesc, întâmpinându-l cu toate onorurile. Numai în cei cinci ani cuprinşi în acest volum se întâlneşte cu regina Victoria a Marii Britanii, cu împăraţii Friedrich al III-lea (un vechi prieten din tinereţe) şi Wilhelm al II-lea ai Germaniei, cu împăratul Franz Josef al Austriei, cu regele Leopold al Belgiei, cu regele Umberto al Italiei. Şefi şi membri ai caselor princiare europene îl vizitează la Bucureşti şi la Sinaia, el îi vizitează la Viena, München, Berlin, Neuwied, Freiburg, Veneţia, Bruxelles, Londra. Sau îi întâlneşte prin staţiunile europene în care, vara, îşi face curele de sănătate. Este el însuşi un membru al casei imperiale germane şi, prin înrudiri, al marii aristocraţii europene. Se simte la el acasă în această lume aristocratică, căreia îi aparţine cu toată fiinţa lui şi în mâinile căreia, încă, se concentrau marile decizii politice şi soarta continentului. Mai mult, o simbolizează. Căci acea elită nobiliară continentală considera legitime doar două ocupaţii: politica sau cariera militară. Carol I le reunea pe amândouă.

Acestei poziţii de observator privilegiat i se adaugă faptul că regele Carol I este o persoană foarte bine informată. Poartă o corespondenţă uriaşă cu diferite persoane din străinătate, prin care obţine informaţii, în primul rând politice. Poartă adesea conversaţii cu reprezentanţii diplomatici acreditaţi la Bucureşti. Citeşte mult, de la cărţi de drept şi istorie la literatură². Citeşte zilnic presa internă şi europeană, pe care, uneori, laconic, o comentează în jurnal. Este atât de obişnuit cu lectura ziarelor străine, atât de dependent de ea, încât, atunci când, din diferite motive (inundaţii, viscol, epidemie de holeră), acestea nu sosesc la Bucureşti sau Sinaia, simte nevoia să consemneze lipsa lor.

Poziţia sa privilegiată, de centru al vieţii politice în ţară şi de nod al politicii internaţionale, precum şi buna calitate a informaţiilor pe care le obţinea fac din regele Carol I un fin observator şi un martor valoros al lumii în care trăieşte. Tocmai acest lucru iese în evidenţă în jurnal. Nu atât faptele în sine consemnate de rege – cunoscute astăzi în marea lor majoritate, dacă nu publicului larg, măcar istoricilor –, cât selectarea şi ordonarea, apoi interpretarea lor nuanţată fac din jurnal un document de excepţie.

Primii ani ai „marii guvernări conservatoare”

Lunga guvernare liberală, sub conducerea lui Ion C. Brătianu ca preşedinte al Consiliului de Miniştri, începută în 1876, se încheie în martie 1888. Sub presiunea „opoziţiei unite”, formată din conservatori de diferite nuanţe, dar şi din facţiuni liberale disidente, care organizează demonstraţii, unele violente, pe care regele Carol I le consemnează cu îngrijorare în jurnal, Brătianu prezintă demisia guvernului în 4 martie (21 februarie stil vechi). Criza guvernamentală nu se încheie însă, deoarece „opoziţia unită” nu este în stare să se pună de acord în privinţa unui guvern care să-i reprezinte toate facţiunile şi care să obţină majoritatea absolută în Parlamentul proaspăt ales. Pentru rege este o perioadă foarte agitată: se întâlneşte cu diferiţi oameni politici, mediază între aceştia, încearcă să netezească asperităţi şi să împace ambiţii. Abia după o lună, în 3 aprilie (22 martie stil vechi), regele reuşeşte să numească un nou guvern, condus de junimistul Theodor Rosetti, cu Petre P. Carp la Externe, Menelas Ghermani la Finanţe, Titu Maiorescu la Culte şi Alexandru Marghiloman la Justiţie. Regele însuşi intervine pe lângă generalul Constantin Barozzi, pe care îl convinge să preia portofoliul Războiului³.

Cu aceasta începe o relativ lungă perioadă de guvernări conservatoare, care va dura până în noiembrie 1895. Destul de instabilă însă în prima parte, când se perindă cinci guverne pe parcursul a doar trei ani: guvernul junimist al lui Theodor Rosetti (martie 1888 – martie 1889), guvernul conservatorului Lascăr Catargiu, în alianţă cu liberalul George Vernescu (martie-noiembrie 1889), guvernul generalului George Manu (noiembrie 1889 – februarie 1891), guvernul generalului Ioan Em. Florescu (21 februarie – 27 noiembrie 1891), guvernul condus de Lascăr Catargiu (începând din noiembrie 1891)⁴. Dintre toate, doar ultimul avea să ducă la capăt un mandat de patru ani.

Venirea la putere a conservatorilor, instabilitatea politică, dar mai ales ascensiunea guvernamentală a lui Lascăr Catargiu au neliniştit aliaţii externi ai României. Liderul conservator era perceput ca filorus. Germania şi Austro-Ungaria, de care România era legată prin tratate încă din 1883, se temeau că aducerea la putere a conservatorilor, în frunte cu Lascăr Catargiu, ar putea scoate România din alianţă. Pe 2/14 aprilie 1889, de exemplu, regele notează: „Seara Văcărescu de la Viena, unde sunt foarte îngrijoraţi. Catargiu nu inspiră încredere”. Neîncrederea aliaţilor României era cu atât mai serioasă cu cât, în 1891, urmau să expire tratatele şi se punea problema reînnoirii lor⁵. În cele din urmă însă, Guvernul Lascăr Catargiu (cu Alexandru Lahovary la Externe) este de acord cu prelungirea alianţei şi tratatele sunt semnate în vara şi toamna anului 1892⁶.

Criza matrimonială a perechii regale
şi căsătoria prinţului moştenitor

Jurnalul regelui Carol I reflectă atitudinea sa în legătură cu „afacerea Elena Văcărescu” (1890-1891) şi exilul reginei Elisabeta, aflată în directă legătură cu acea afacere. În aprilie 1889, prinţul Ferdinand, nepot de frate al regelui, declarat moştenitor al tronului României, soseşte în ţară. Din acel moment, el se află permanent în preajma regelui: la evenimentele oficiale, la dejunuri, la plimbările zilnice, la partidele de biliard din aproape fiecare seară. Cei doi sunt nedespărţiţi, căci Carol I înţelege să-l iniţieze în acest fel pe nepotul său în arta guvernării.

La doi ani după venirea în România a lui Ferdinand se declanşează un mare scandal, care dă peste cap viaţa de familie a perechii regale, implică o bună parte a clasei politice din ţară, provoacă reacţia unor monarhi europeni şi pune chiar în pericol existenţa dinastiei: „afacerea Văcărescu”⁷. Principele moştenitor se îndrăgosteşte de una dintre domnişoarele de onoare ale reginei Elisabeta, Elena Văcărescu, şi plănuieşte să se căsătorească cu ea. Persoana care sprijină până în pânzele albe acest proiect este nimeni alta decât regina Elisabeta. Clasa politică este aproape unanimă în respingerea proiectului matrimonial, care ar fi condus la autohtonizarea dinastiei şi la reluarea rivalităţilor dintre diferitele familii autohtone cu pretenţii la domnie. Proiectul ar fi anulat însuşi temeiul instalării dinastiei străine în 1866. Împăraţii Wilhelm al II-lea din Berlin şi Franz Josef din Viena aveau la rândul lor motive de îngrijorare, deoarece doreau o dinastie puternică şi stabilitate politică în România aliată. Nici regina Victoria a Marii Britanii nu era mai puţin îngrijorată, deoarece casa de Hohenzollern îi trimisese deja semnale serioase privind intenţia căsătoriei viitorului rege al României cu una dintre nepoatele ei.

S-a speculat mult, atunci şi mai târziu, despre poziţia regelui Carol I în acest scandal. Însemnările din jurnal, destul de numeroase pe această temă, clarifică atitudinea regelui. Din însemnările sale rezultă că, în ciuda celor afirmate de unii contemporani, conform cărora regele era informat despre idilă şi ar fi tolerat-o la început, el află târziu despre aceasta, de la omul politic liberal D.A. Sturdza. La 10/22 iunie 1891 Carol I notează: „Orele 3-4½ D. Sturdza. Se teme că Nando s-a îndrăgostit de Elena Văcărescu”. O zi mai târziu, când Ferdinand (Nando, cum îi spun apropiaţii) îşi recunoaşte iubirea în faţa regelui, acesta se pronunţă deja împotrivă, deşi o face într-un mod precaut: „Nando îmi recunoaşte dragostea lui pentru E. Văcărescu. Eu discut calm cu el, îl atenţionez în legătură cu obstacolele de netrecut”. Împotrivirea precaută din primul moment se transformă în atitudine fermă în zilele următoare, când, pentru a rupe relaţia, îl expediază pe Ferdinand la Sigmaringen.

Puse cap la cap, informaţiile din jurnal ne oferă şi o imagine asupra intenţiilor, planurilor şi caracterului Elenei Văcărescu. Sau cel puţin imaginea pe care regele însuşi şi-a făcut-o despre ea. Prima însemnare de acest fel e din 7/19 februarie 1890, deci cu un an şi jumătate înainte de izbucnirea scandalului şi cu mai puţin de un an după venirea lui Ferdinand în ţară. Cu o seară în urmă avusese loc marele bal anual la palatul regal din Bucureşti, la care a participat şi prinţul moştenitor. În dimineaţa de după bal se petrece un lucru neplăcut, consemnat de rege: „Văcărescu furioasă că Nando nu a dansat cu ea. O acuză pe Elisabeta, neplăcut, el trebuie să se scuze”. Regele face această însemnare tocmai din cauza caracterului neobişnuit al întâmplării: o domnişoară de onoare oarecare, căreia i se pare că i se cuvine să fie invitată la dans de nimeni altul decât de prinţul moştenitor al coroanei şi care, în plus, îi cere socoteală reginei în slujba căreia se află. Pentru Carol I, care nu obişnuia nicidecum să noteze în jurnal ce fac sau ce spun domnişoarele de onoare, întâmplarea reprezenta o încălcare a etichetei şi a bunei cuviinţe greu de trecut cu vederea. Din acea zi şi până în iunie 1891, când izbucneşte scandalul, Elena Văcărescu nu mai este amintită în jurnal decât arareori şi doar în contexte obişnuite, ceea ce ne face să credem, o dată în plus, că regele nu bănuia nimic în legătură cu planurile ei şi cu relaţia cu Ferdinand.

Pentru noi însă, incidentul din 7/17 februarie 1890 este relevant, deoarece îl putem pune în legătură cu desfăşurarea ulterioară a lucrurilor. Avem un temei în plus să credem că, încă de atunci, în mintea Elenei Văcărescu încolţise ideea seducerii lui Ferdinand şi că lipsa de interes manifestată de acesta a provocat acea ieşire. Din acel moment, devenise clar pentru pretendentă că avea nevoie de sprijin pentru a-şi atinge scopul, iar acest sprijin putea veni de la regina Elisabeta. Pentru a-şi atinge ţelul, asaltul final trebuia dat la regină.

Iar regina, încet-încet, se lasă cucerită. Relaţia dintre cele două devine atât de strânsă, încât, după ce regele îşi manifestă dezacordul faţă de o căsătorie între Elena şi Ferdinand, regina se îmbolnăveşte. Iar protejata ei nu încetează să o şantajeze sentimental. Se preface la rândul ei bolnavă, pentru a o impresiona pe regină, aşa cum notează regele în 8 iulie/ 26 iunie 1891: „Amândoi [Carol I şi Elisabeta] am avut o noapte foarte proastă. E.V. pare să zacă fără cunoştinţă, dacă nu cumva e teatru, deoarece nu are febră. (…) Seara vine Theodori, nu e deloc impresionat de starea E.V., care e pur psihică”. În paralel, se arată plină de respect şi supunere faţă de rege, a cărui bunăvoinţă vrea să o câştige: „Ora 12½ lunch, îi găsesc pe Nando şi pe E. Văcărescu în derută, ea vrea să se retragă. Comedie” 14/26 iunie 1891.

Măsura trimiterii lui Ferdinand la Sigmaringen rezolvă criza politică, dar declanşează o alta. Elisabeta aruncă toată vina asupra soţului, incapabil, chipurile, să înţeleagă sentimentele celor doi tineri. Pe de altă parte, clasa politică şi presa sunt încă nemulţumite. Cer îndepărtarea de la curte a intrigantei. Soluţie cu care regina nu e de acord. Regele le trimite în Italia pe amândouă, iar acolo reuşeşte, în cele din urmă, să le separe. Cu aceasta, criza politică declanşată de „afacerea Văcărescu” ia sfârşit. Însă preţul pentru familia regală este unul foarte mare. Carol şi Elisabeta rămân separaţi până în anul 1895, când regina se poate întoarce în ţară.

Căsătoria prinţului Ferdinand cu prinţesa Maria de Saxa-Coburg-Gotha nu a fost nicidecum urmarea „afacerii Văcărescu”. E posibil ca scandalul doar să fi grăbit într-o oarecare măsură căsătoria, dar nicidecum nu a provocat-o. Demersurile începuseră deja mai devreme, aşa cum rezultă şi din Jurnalul regelui. Din însemnări ne dăm seama şi de rolul jucat de Carol I în negocierile care au precedat semnarea actului matrimonial. Scrisori nenumărate, vizite la curţile europene, inclusiv la Londra, unde discută cu regina Victoria, bunica Mariei, negocierile directe cu familia ducelui de Edinburgh, pregătirile materiale şi financiare pentru nuntă, programarea acesteia, toate au fost asumate de rege şi duse sistematic spre un final favorabil. Volumul acesta al însemnărilor zilnice se încheie cu pregătirea călătoriei regelui la Sigmaringen, unde urmează să asiste la căsătoria lui Ferdinand cu Maria.

*

La fel ca în primul volum, am identificat şi aici persoane şi fapte evocate de regele Carol I în însemnările sale şi am oferit, în notele de la sfârşitul volumului, spre o mai bună înţelegere a contextului, sumare explicaţii despre acestea. În unele cazuri am citat sursele bibliografice în cuprinsul notelor respective. De cele mai multe ori informaţia a fost culeasă din lucrări cu caracter general, lexicoane, dicţionare, biobibliografii, a căror listă o redăm în continuare, fără a mai preciza sursele în cuprinsul notelor:

Allgemeine Deutsche Biographie, 55 vol., Duncker & Humbolt, Berlin, 1875-1912.

Bezviconi, Gheorghe, Necropola Capitalei, Bucureşti, 1972 (www.dacoromanica.ro).

Candrea, I.-Aurel, Adamescu, Gh., Dicţionarul enciclopedic ilustrat „Cartea Românească”, Editura Cartea Românească, Bucureşti, 1926.

Cannuyer, Christian, Casele regale şi suverane din Europa, ediţie îngrijită de Nicolae-Şerban Tanaşoca, Editura Gavrilă, Bucureşti, 1996.

Enciclopedia istoriografiei româneşti, Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1978.

Garraty, John A. şi Carnes, Mark C. (eds.), American National Biography, 24 vol., New York, Oxford University Press, 1999.

La Grande Encyclopédie, H. Lamirault et Cie, Paris, f.a.

Lecca, Octav-George, Familiile boiereşti române. Istorie şi genealogie (după izvoare autentice), ediţie îngrijită de Alexandru Condeescu, Editura Libra şi Muzeul Literaturii Române, Bucureşti, 2000.

Mic dicţionar enciclopedic, ed. a III-a revăzută şi adăugită, Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1986.

Neue Deutsche Biographie, 22 vol., Duncker & Humbolt, Berlin, 1953-2005.

The New Encyclopedia Britannica, vol. 5, ed. a XV-a, Chicago etc., 1992.

Oroianu, T. et al., Şefii Statului-Major General Român (1859-2000), Editura Europa Nova, Bucureşti, 2001.

Österreichisches Biographisches Lexikon 1815-1950, ediţia on-line (www.biographien.ac.at).

Predescu, Lucian, Enciclopedia Cugetarea, Bucureşti, 1940.

Rădulescu, Mihai Sorin, Elita liberală românească (1866-1900), Editura All Educational, Bucureşti, 1998.

Rosetti, Dim. R., Dicţionarul contimporanilor, Editura Lito-tipografiei „Populara”, Bucureşti, 1897.

Rusu, Dorina N., Membrii Academiei Române 1866-1999. Dicţionar, ed. a II-a, Editura Academiei Române, Bucureşti, 1999.

Schmidt-Brentano, Antonio, Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816-1918, Österreichische Staatsarchiv, 2007.

Stroea, Adrian şi Ghinoiu, Marin, Din elita artileriei, Editura Centrului Tehnic-Editorial al Armatei, Bucureşti, 2012.

Vapereau, G., Dictionnaire universel des contemporaines, Hachette, Paris, 1880.

Vasiliu, Lucian şi Holban, Ioan (coord.), Cimitirul Eternitatea din Iaşi, Editura „Cronica”, Iaşi, 1995.

Vollmer, Hans et al. (eds.), Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler, 25 vol., Seemann Verlag, Leipzig, 1999.

1. Carol I al României, Jurnal, vol. I: 1881-1887, stabilirea textului, traducere din limba germană, studiu introductiv şi note de Vasile Docea, Editura Polirom, Iaşi, 2007.

2. Vasile Docea, „Regele citeşte (Despre lecturile lui Carol I)”, Lecturn, an I, nr. 1, ianuarie-martie 2013, pp. 4-9.

3. Însemnarea din jurnal din 3 aprilie/22 martie 1888.

4. Pentru guvernările conservatoare, istoria şi doctrina Partidului Conservator: Ion Bulei, Sistemul politic al României moderne. Partidul Conservator, Editura Politică, Bucureşti, 1987; Conservatorismul românesc – concepte, idei, programe, antologie, prefaţă, note introductive, bibliografie şi indici de Laurenţiu Vlad, Editura Nemira, Bucureşti, 2006. Pentru contextul politic intern: Traian P. Lungu, Viaţa politică în România la sfârşitul secolului al XIX-lea (1888-1899), Editura Ştiinţifică, Bucureşti, 1967.

5. Udo Haupt, Die Rumänienpolitik Deutschlands und Österreich-Ungarns vom Rücktritt Bismarcks bis zum Ausbruch des ersten Balkankrieges (1890-1912)(teză de doctorat), Würzburg, 1976, pp. 18-25.

6. Gheorghe Nicolae Căzan, Şerban Rădulescu-Zoner, România şi Tripla Alianţă 1878-1914, Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1979, pp. 188-202.

7. Despre „afacerea Văcărescu” s-a scris destul de mult, din diferite perspective. Biografii reginei Elisabeta (care a fost profund implicată în acel scandal) nu au putut ocoli episodul, dar l-au tratat mai degrabă dintr-o perspectivă favorabilă reginei şi nefavorabilă regelui Carol I (Eugen Wolbe, Carmen Sylva. Der Lebensweg einer einsamen Königin, Koehler & Amelang, Leipzig, 1933, pp. 138-150; Annemarie Podlipny-Hehn, Carmen Sylva, Solness Verlag, Timişoara, 2001, pp. 77-89 etc.). O prezentare echilibrată aflăm la Gabriel Badea Păun, Carmen Sylva. Uimitoarea regină Elisabeta a României 1843-1916, traducere din franceză de Irina-Margareta Nistor, Editura Humanitas, Bucureşti, 2003, pp. 168-183.

Carol I al României
Jurnal

Anul 1888

Bucureşti

Duminică, 1 ianuarie/20 decembrie

–6°R, zăpadă mare. Ora 10 Stöhr. Orele 11½-1, Brătianu şi Sturdza, discutat despre călătoria sa la Viena şi Berlin. Schimbat idei despre eventuala situaţie militară, despre operaţiuni, despre politică şi stat. Deşi situaţia arată extrem de paşnică, războiul pare încă probabil¹. După-amiaza audienţe de la 1½ la 7, de asemenea Kogălniceanu, care crede că moldovenii nu vor merge niciodată împotriva Rusiei. Nu se află în opoziţie, însă crede că administraţia e foarte proastă. Criză de guvern în Serbia. În Bulgaria situaţia e foarte nesigură, F.C.² nu are nici o poziţie. Aici, Rusia lucrează cu opoziţia. Primit depeşe de la toţi suveranii. Din partea împăratului Austriei una deosebit de călduroasă.

Luni, 2 ianuarie/21 decembrie

–22°R, soare. Înainte de amiază Sturdza. După-amiază audienţe. Promenadă, foarte frig. Orele 5-7 Kalinderu, care a primit satisfacţie deplină de la Independence Roumaine, care, fapt notoriu, a fost cumpărată de ruşi. Seara scris. –19°R.

Marţi, 3 ianuarie/22 decembrie

–23°R, soare. Înainte de amiază Fălcoianu, hotărât împărţirea corpurilor de armată după populaţie. După-amiază R. Mihail³, are veşti din Basarabia, nu e nici o concentrare de trupe acolo. Consulul rus din Iaşi a primit 350.000 de franci. Au fost publicate documentele falsificate, pe care împăratul i le-a dat lui Bismarck. Scrisoare a lui F.C. către Maria⁴. Promenadă, destul de rece. Seara doctorii Assaky⁵ şi Babeş⁶, ultimul un bărbat însemnat, angajat la Universitatea de aici.

Miercuri, 4 ianuarie/23 decembrie

–19°R, senin. Înainte de amiază Sturdza, care primeşte instrucţiunile pentru Viena şi Berlin. În Viena trebuie să discute şi tratatul comercial. Îl va vedea pe B. în legătură cu situaţia generală, care e ceva mai liniştită, însă predomină nesiguranţa. După-amiază mare promenadă cu Candiano, atmosferă plăcută. Orele 5-7 Bălăceanu⁷, care a venit de la Nizza, la văzut în Pesta pe Andrássy, care crede în război şi asigură că Anglia şi Turcia vor merge cu Puterile Centrale. El ignoră poziţia noastră şi e de părere că nu putem rămâne neutri. Depeşă cordială de mulţumire din partea împăratului german. La Berlin continuă să fie îngrijoraţi pentru kronprinţ⁸. Seara scris. –20°R.

Joi, 5 ianuarie/24 decembrie

Ajunul de Crăciun⁹

–19°R, soare. Ora 10 venit elevi, care interpretează diferite cântece. Ora 11 Aurelian¹⁰, apoi Nacu¹¹ şi, la sfârşit, Stătescu¹². Ora 12 mitropolitul Iosif cu icoanele. El rămâne la lunch. Ora 2 Kalinderu, care pleacă în concediu trei săptămâni. Promenadă. Orele 5-7 Basset¹³. Seara citit.

Vineri, 6 ianuarie/25 decembrie

Crăciun

Înainte de amiază cu Elisabeta, care e puţin răcită. Venit Stöhr. Orele 2-3 Rollin-Jaequemyns¹⁴, ministru de stat belgian, vrea să amenajeze aici o fabrică de fier. Orele 5-7 Tornielli¹⁵, care a fost transferat ca ambasador la Madrid, nu e mulţumit. El crede în pace. Seara scris lui Fritz¹⁶.

Sâmbătă, 7 ianuarie/26 decembrie

A doua zi a Crăciunului românesc

–15°R, senin. Ora 10½ plecat cu sania, împreună cu Şoimănescu, la Mitropolie. Liturghie în capela mică. La mitropolitul Iosif. Ora 11½ înapoi. Stătescu la mine. Cu Elisabeta. După-amiază scris. Ora 5 Basset. Seara la ora 10½ la teatru, singur, deoarece Elisabeta e răcită. Balul „Furnica”, nu prea plin, acolo până pe la ora 1. Cumpărat multe lucruri româneşti.

Duminică, 8 ianuarie/27 decembrie

–11°R. Înainte de amiază cu Elisabeta, scris. Nici o audienţă. Promenadă, mai puţin frig. Seara scris Mariei. Ora 11 la culcare.

Luni, 9 ianuarie/28 decembrie

–8°R. Înainte de amiază Gheorghian¹⁷, care a venit de la Iaşi. Starea mizerabilă¹⁸ a ţăranilor trebuie să fie gravă. În Zorleni-Slobozia am pus să se împartă porumb de 10.000 de franci. Înainte de amiază R. Mihail. G. Bibescu¹⁹ pare să fie candidat pentru Bulgaria. Orele 3-4½ promenadă. Seara A. Ştirbey²⁰. Cu Elisabeta. Mai puţin frig.

Marţi, 10 ianuarie/29 decembrie

–7°R, mai târziu moină. Înainte de amiază Stöhr, mai încolo R. Mihail. Opoziţia agită puternic în districte. Violenţa presei e nemaipomenită, anume cea a coconaşilor²¹ de la Epoca. În Bulgaria a fost împuşcat Nabucov, un ofiţer rus care a condus o bandă; asupra lui se pare că au fost găsite scrisori de la Hitrovo. După-amiază acasă, cu Elisabeta. Seara scris. În Moldova furtună de zăpadă. Am dat 25.000 de franci pentru săraci.

Miercuri, 11 ianuarie/30 decembrie

Înainte de amiază, de la 10½ la 12½, Brătianu, care a venit de la Florica. Discutat despre măsuri militare. După-amiază plimbare cu sania, atmosferă plăcută, ceva vânt. Ora 5 C. Grădişteanu²², care îmi înmânează, în numele opoziţiei, o moţiune semnată de D. Brătianu²³, prin care se cere demisia guvernului înainte de alegeri. Eu refuz şi promit că alegerile vor fi libere. El rămâne până la ora 6. Seara încă prefectul poliţiei. Moină.

Joi, 12 ianuarie/31 decembrie

Dezgheţ. Înainte de amiază Aurelian. Orele 11½-12½ Brătianu, care pleacă la ţară. Situaţia e încă belicoasă. După-amiază promenadă. La Stöhr. Trimis cadouri: H. Văcărescu²⁴ o brăţară, mitropolitul primat portretul nostru în ramă bogată. După-amiază promenadă, la Stöhr, deloc frig. Seara cu Elisabeta. Scris până la ora 11. Noaptea vânt.

Vineri, 1/13 ianuarie

Anul Nou

Vreme minunată, –6°R, ceva vânt. Înainte de amiază Stöhr, Knechtel²⁵ etc., împărţit cadouri. Ora 10½ plecat cu trăsura la Mitropolie, în ţinută de gală. Liturghie, predică, Te Deum, o oră. Trecut în revistă trupele. Primit felicitările la mitropolitul Iosif. Ţin cuvântări mitropolitul, Pherekyde²⁶ şi Schina²⁷ de la Curtea de Casaţie, căruia îi confer cordonul Ordinului Coroanei, eu le mulţumesc tuturor într-o scurtă alocuţiune. Ora 12 înapoi. După-amiază cu Elisabeta, apoi cu Stöhr în clădirea nouă. Ora 7 cinat cu Elisabeta, scris. Ora 10 începerea marelui bal, pentru care au fost trimise 1.500 de invitaţii. Cerc de despărţire, Tornielli pentru ultima oară în fruntea corpului diplomatic. Ora 1 soupée, apoi deschiderea cotilionului, noi rămânem până la ora 4. Elisabeta a pregătit 200 de obiecte. Foarte animat, vorbit cu enorm de multă lume, Kogălniceanu, N. Kretzulescu, Manu²⁸, Carp prezenţi. Opoziţia nu a venit, însă faptul nu a fost luat în seamă.

Sâmbătă, 2/14 ianuarie

Ora 9½ sculat. –6°R, atmosferă plăcută. Înainte de amiază scris depeşe. Primit de la împăratul Alexandru²⁹ un răspuns foarte cordial. După-amiază, de la 2½ la 4, promenadă, vânt destul de rece. Seara cu Elisabeta. Ora 10½ la culcare.

Duminică, 3/15 ianuarie

Viscol puternic şi zăpadă, –4°R. Venit Stöhr. Ora 10 la capela episcopală, apoi la arhiepiscop³⁰, care îmi trimisese o scrisoare din partea papei Leon al XIII-lea, ca răspuns la felicitările mele. Ora 12 înapoi cu sania. Ora 1½ generalul Cernat³¹ la mine. După-amiază scris. În Moldova sunt întrerupte liniile ferate, din cauza furtunii de zăpadă. Ninge întreaga zi. Nu ajunge poşta din străinătate. Seara citit. –7°R.

Luni, 4/16 ianuarie

–6°R, zăpadă viscolită. Poşta ajunge abia după-amiaza, legătura cu Moldova e întreruptă. Înainte de amiază Gheorghian. După-amiaza scris. Orele 5-7 Brătianu la mine, îmi pare istovit, el crede în război, eu nu. Seara cu Elisabeta. Scris lui Leopold³² la Cannes.

Marţi, 5/17 ianuarie

–4°R. Înainte de amiază Pherekyde, din cauza unui conflict între Hitrovo³³ şi Moruzi. Ora 12 venit mitropolitul primat cu icoanele (Botez). El rămâne la lunch, cu doamnele şi cu fiicele lui I. Văcărescu³⁴. După-amiază promenadă, zăpadă mare. Ora 5 R. Mihail, eu am primit reclamaţii în privinţa alegerilor apropiate, de asemenea de la N. Kretzulescu. Opoziţia e foarte agitată.

Miercuri, 6/18 ianuarie

Epifania – Boboteaza

–12°R, soare. Înainte de amiază cu Elisabeta. Ora 11½ la pavilionul de la Dâmboviţa, oficierea Botezului, iar apoi defilarea trupelor, deloc rece. Ora 12Ľ înapoi. Knechtel, pentru sera şi banca din Sinaia, comandat ambele. Ora 2 primit pe inginerul Cesianu din Romanaţi, el intervine în favoarea alegerilor libere. La fel face I. Văcărescu la ora 5. Seara scris.

Joi, 7/19 ianuarie

Sf. Ioan

–11°R, ceaţă. Înainte de amiază Aurelian. După-amiază promenadă cu Candiano. Ora 5, primit pe contele Tornielli, care îmi înmânează scrisoarea de rechemare. A fost 9 ani ministru plenipotenţiar al Italiei. Seara citit.

Vineri, 8/20 ianuarie

–15°R, soare. Înainte de amiază D. Ghica, vorbit despre alegeri. La lunch, mad. Glogoveanu, tânăra Vernescu etc., până la ora 2. Promenadă, foarte frig. Ora 5 Basset, apoi R. Mihail. Seara, cu Elisabeta la teatru, piesă franceză de Offenbach, până la ora 12. Noapte rece.

Sâmbătă, 9/21 ianuarie

–15°R. Înainte de amiază Brătianu, care e foarte afectat de depeşa mea. Stătescu. Ora 2 D. Chiriţescu din Piteşti, care intervine pentru alegeri libere. Orele 3½-4½ promenadă, simţitor de rece. Ora 7 dineu, contele şi contesa Tornielli, Pherekyde, Bălăceanu etc. Luat rămas-bun de la Tornielli.

Duminică, 10/22 ianuarie

–16°R. Ora 10 la capela episcopală, amarnic de frig. Ora 12 înapoi. Stöhr la mine. După-amiază audienţe. Orele 5-7 A. Lahovary³⁵, discutat foarte raţional despre situaţia ţării, crede că o schimbare de guvern ar fi cu totul în interesul meu. Discutat şi despre administraţia prefecţilor şi despre deputaţi, care sunt stăpânii judeţelor. Seara cu Elisabeta. Destul de frig.

Luni, 11/23 ianuarie

Dezgheţ. Înainte de amiază Gheorghian, apoi Fălcoianu³⁶, pentru împărţirea corpurilor de armată. După-amiază un anume domn Popescu de la Ploieşti, trimis de opoziţie pentru problema alegerilor. Generalul Creţeanu³⁷. Scris. Mama a plecat din Baden spre Cannes. Ora 7 Brătianu cu soţia la masă, până la ora 8½. Multe reclamaţii privind alegerea delegaţilor. –1°R.

Marţi, 12/24 ianuarie

Furtună de zăpadă, –8°R. Înainte de amiază nici un ministru. Stöhr. După-amiază audienţe. Domnul Fătu din Bârlad îmi aduce moţiunea opoziţiei de acolo. Ora 5 Suditu din Brăila. Ora 5½ Colibăşeanu din Slatina, aduce moţiuni. Seara cu Elisabeta, foarte rece.

Miercuri, 13/25 ianuarie

–10°R, senin. Ora 10½ Consiliu de Miniştri, problema alegerilor, eu insist să fie trimisă o circulară pentru alegeri libere. Orele 3-4 promenadă. Orele 5-6 Apostoleanu din Focşani, protestează şi aduce o plângere colectivă împotriva prefectului poliţiei, care s-a dedat, împreună cu Hitrovo, la lungirea listelor electorale.

Joi, 14/26 ianuarie

Dezgheţ. Înainte de amiază Aurelian şi Nacu. După-amiază plimbare cu sania, cu Elisabeta, ceva vânt, deloc frig. Primit reclamaţii cu privire la alegeri. Seara citit.

Vineri, 15/27 ianuarie

Moină, senin. Înainte de amiază R. Mihail, i-am arătat toate reclamaţiile cu privire la alegeri, din Râmnicu-Vâlcea, Ploieşti, Botoşani etc. După-amiază plimbare cu sania, frig umed.

Sâmbătă, 16/28 ianuarie

Viscol cu zăpadă. Înainte de amiază miniştri, enorm de multe reclamaţii cu privire la alegeri. Scandal în Craiova. După-amiază audienţe. Seara la ora 10½ la balul comerţului, fără Elisabeta, care e răcită. Rămas până la ora 12½, nu prea multă lume cunoscută, aproape numai comercianţi. Zăpadă.

Duminică, 17/29 ianuarie

–10°R. Orele 10½-11½ plimbare cu sania, enorm de multă zăpadă. Orele 2½-5½ audienţe. Biliard cu Elisabeta şi Young. Întrunire electorală, vorbesc Brătianu şi D. Ghica, ultimul despre noul buget, ca răspuns la reproşurile opoziţiei, conform cărora eu doar economisesc etc. –2°R.

Luni, 18/30 ianuarie

Moină, apa intră peste tot în palat. Ora 10½ Brătianu, discutat despre alegeri şi despre situaţie. După-amiază audienţe, neîncetat reclamaţii cu privire la alegeri. Orele 5-7 Plagino³⁸, care a sosit de la Roma, povesteşte lucruri foarte interesante. Seara citit. –1°R.

Marţi, 19/31 ianuarie

Moină. Înainte de amiază Brătianu şi Fălcoianu, pentru împărţirea corpurilor de armată. După-amiază R. Mihail, pentru reclamaţiile cu privire la alegeri. Prefectul Radovici şi primarul Pisacov din Craiova, pentru scandalul de acolo. Orele 5-7 prinţul A. Ştirbey, care se plânge din cauza dezordinilor din Craiova. Nu se ştie cine are şi cine nu are dreptate. Seara la ora 9 prefectul poliţiei.

Miercuri, 1 februarie/20 ianuarie

Dezgheţ puternic, +6°R. Înainte de amiază audienţe. Orele 3-4 plimbare cu sania, apă pe străzi. Seara citit. –1°R.

Joi, 2 februarie/21 ianuarie

Maria Lichtmess³⁹. –5°R, complet senin. Ora 10½ Stătescu. Orele 11-1 Sturdza, care s-a întors de la Viena şi Berlin, i-a văzut pe Bismarck, Moltke⁴⁰, Kálnoky⁴¹ şi Beck⁴² şi pe împăratul Franz Josef. Totul e satisfăcător, războiul nu e încă prea aproape. După-amiază preşedintele Schina. Ora 5 din nou Sturdza. Seara Stöhr.

Vineri, 3 februarie/22 ianuarie

–7°R, senin. Înainte de amiază R. Mihail. Febra alegerilor a atins apogeul, am primit 1.000 de reclamaţii în total. După-amiază plimbare cu sania, frig. Pe străzi se aruncă zăpada. Seara citit.

Sâmbătă, 4 februarie/23 ianuarie

Începerea alegerilor la colegiul I

–6°R. Înainte de amiază ministrul Pherekyde. Tratatul dintre Austria şi Germania, privind o eventuală alianţă împotriva Rusiei, se publică în Reichs-Anzeiger. După-amiază plimbare cu sania. În oraş totul e liniştit. La colegiul I au fost aleşi vreo 15 din partea opoziţiei: L. Catargiu, N. Blaremberg, Fleva, Grădişteanu, Ştirbey, I. Lahovary etc. Seara la ora 10 prefectul poliţiei.

Duminică, 5 februarie/24 ianuarie

Moină, senin. Înainte de amiază Stöhr. Alegeri la colegiul al doilea. După-amiază nici o audienţă. C. Grădişteanu îmi trimite o depeşă impertinentă din Râmnicu-Sărat. Orele 5-7 Sturdza. Abia la ora 11 câteva rezultate ale alegerilor, la Ploieşti, Severin şi Brăila opoziţia, vreo 15 în total. Vernescu a fost ales. Peste tot roşii.

Luni, 6 februarie/25 ianuarie

–6°R, complet senin. Înainte de amiază nici un ministru. În Iaşi au fost aleşi Panu, Ţoni etc. La Turnu-Severin a fost depusă candidatura tânărului Cuza⁴³. Alegerile au avut loc în linişte în toată ţara. Orele 2-4 plimbare cu sania. Ora 5½ prefectul poliţiei. Orele 6-7 R. Mihail, opoziţia are 45 de locuri, ceea ce va însemna o mare piedică pentru lucrările din Cameră. Seara scris. Mic scandal în Brăila, Filipescu de la Epoca a fost ales acolo.

Marţi, 7 februarie/26 ianuarie

–8°R, acoperit. Înainte de amiază Fălcoianu, Stătescu. Alegerile au decurs în totală linişte în toată ţara. În Mehedinţi a fost ales tânărul Cuza, demonstrativ. Grădişteanu îşi publică depeşa impertinentă pe care mi-a trimis-o. După-amiază audienţe. Promenadă. Seara cu Elisabeta. Kronprinţul se simte destul de bine.

Miercuri, 8 februarie/27 ianuarie

–15°R, senin. Înainte de amiază Fălcoianu, discutat mobilizarea. Bismarck a ţinut în Reichstag un discurs monumental, istoric. De-acum înainte, Rusia se va gândi bine înainte de a ataca. După-amiază lungă promenadă cu Candiano. Ora 5 audienţe. Seara citit.

Joi, 9 februarie/28 ianuarie

–12°R. Înainte de amiază Brătianu, care a venit de la ţară, este vioi, discutăm mai multe chestiuni militare. După-amiază promenadă, frig. Kronprinţul a făcut traheotomie, starea lui nu e încă periculoasă. Ora 5 Babeş. Seara citit.

Vineri, 10 februarie/29 ianuarie

–7°R. Înainte de amiază R. Mihail, care e foarte abătut, îşi oferă demisia. Partidul de guvernământ este nemulţumit, Brătianu trebuie să fie şi el indispus. Ora 2 Busch⁴⁴, el nu crede că va fi război. Ora 5 audienţe. Bălăceanu, care ia foarte în serios situaţia internă, eu de asemenea. Enorm de umed. Opoziţia a devenit cu totul personală. Seara de la 8½ la 11 Sturdza, îmi spune că Brătianu vrea să se retragă, deoarece pretinde că nu mai are încrederea mea. O schimbare ar fi fatală pentru situaţia externă, însă ar fi bună pentru cea internă.

Sâmbătă, 11 februarie/30 ianuarie

–6°R, ceaţă. Înainte de amiază discutat cu Stătescu despre situaţie, pe care o consideră şi el foarte gravă. După-amiază audienţe, promenadă. Frig. Ora 5 Lecca, îmi spune că opoziţia a fost neruşinată la alegeri. Consideră că Brătianu trebuie să rămână. Seara citit.

Duminică, 12 februarie/31 ianuarie

–12°R. Ora 10 la capela episcopală, văzut pe episcop. Plimbare cu sania, frig, aer plăcut. Ora 12 înapoi. Stöhr. Orele 1½-5 audienţe. Cernat la mine, pentru fraudele colonelului Maican-Dimitrescu⁴⁵, care e vinovat şi trebuie să vină în faţa unui tribunal militar. Seara, orele 8½-11½, D. Sturdza, discutat despre situaţie, despre poziţia dificilă şi despre fortificaţiile de la Focşani.

Luni, 1/13 februarie

–6°R, senin. Înainte de amiază Gheorghian, care a venit de la Iaşi. Partida ortodoxă a acţionat energic în alegeri, cu bani ruseşti. Mitropolitul de Iaşi⁴⁶ şi episcopul Melchisedec⁴⁷ au votat împotriva guvernului. După-amiază audienţe. Lungă promenadă cu Candiano. Presa este de o neruşinare fără pereche. Au loc instigări la răsturnarea guvernului. Situaţia în Europa este încă serioasă, chiar dacă în Rusia presa e resemnată. Starea kronprinţului e destul de gravă, în ciuda buletinelor optimiste. Cancerul îl face să se sufoce. Seara biliard cu Elisabeta şi citit.

Marţi, 2/14 februarie

Ceaţă, –2°R. Înainte de amiază Brătianu la mine, a venit de la ţară, crede că a pierdut încrederea mea, eu încerc să-l conving de contrariu, însă el rămâne neîncrezător, vede şi situaţia parlamentară ca foarte gravă. Colonelul Maican trebuie să compară în faţa Curţii Marţiale pentru fraudă. După-amiază plimbare cu sania. Seara Plagino, care spune că şi în Italia au loc agitaţii împotriva alianţei germane. Seara citit.

Miercuri, 3/15 februarie

Ceaţă, frig umed, +2°R. Înainte de amiază Consiliu de Miniştri, stabilit discursul Tronului. După-amiaza scris. Orele 5-7 generalul Manu, care găseşte că e momentul potrivit ca guvernul să se retragă. Seara citit. Kronprinţul se simte acum destul de bine.

Joi, 4/16 februarie

Ceaţă, ceva ninsoare. Aurelian şi Nacu. După-amiaza scris. Bamberg⁴⁸ îmi scrie că kronprinţul a recunoscut că are cancer. Afacerea Maican ia proporţii, el este în mod absolut vinovat. Ora 5 prinţul N. Bibescu. Seara cu Elisabeta. Scris până la ora 11. Rusia alege.

Vineri, 5/17 februarie

Ceaţă, frig umed. Înainte de amiază Berindei⁴⁹, pentru fortificaţiile de la Focşani, apoi R. Mihail, care consideră de asemenea că situaţia e dificilă. După-amiaza şi seara citit.

Sâmbătă, 6/18 februarie

Vânt şi ploaie, ceaţă deasă. Înainte de amiază Brătianu, care vede de asemenea toate dificultăţile. I-am cerut să meargă energic mai departe în afacerea Maican. A murit Wilamoff. Stătescu până la ora 1. După-amiază nimeni, citit. Seara la ora 10½ la balul de la teatru, aranjat de colonia franceză ca bastion al fortificaţiilor Bucureştiului. Acolo până la ora 12½, foarte plin, tombolă. Ploaie.

Duminică, 7/19 februarie

Deschiderea Camerei

Furtună. Vreme minunată, +10°R la soare. Văzut pe Knechtel. Ora 12 în ţinută de gală la Mitropolie. Scurt discurs al Tronului. Primire călduroasă. Ora 12½ înapoi. După-amiază nici o audienţă. Ora 5 contele Goluchowsky⁵⁰. Seara Stöhr.

Luni, 8/20 februarie

Vânt, întunecat. Ora 11 Brătianu, îmi prezintă demisia din armată a generalului Anghelescu⁵¹. După-amiază audienţe. Seara citit.

Marţi, 9/21 februarie

Vânt, ceva zăpadă. Scandal la Cameră. După-amiază audienţe. Ora 6 Fleva, care este enorm de pasional, un adevărat revoluţionar. Starea prinţului de coroană foarte gravă. Seara la ora 9 Sturdza. Elisabeta la teatru până la ora 1. –6°R. Situaţia e mai puţin războinică.

Miercuri, 10/22 februarie

Zăpadă, –4°R. Ora 10½ Consiliu de Miniştri. Situaţia e dificilă din cauza Camerei. Rusia cere detronarea lui F. von Coburg. După-amiază plimbare cu sania, frig. Seara Stöhr.

Joi, 11/23 februarie

–4°R, întuneric. Înainte de amiază Aurelian şi Nacu. Pasiunile în Cameră par să fie enorme. A murit Ludwig Wilhelm von Baden⁵², telegrafiat îndată părinţilor la Karlsruhe. Orele 2½-4 promenadă. Orele 5-7½ Schneider⁵³, care călătoreşte la Viena, discutat probleme militare. Seara scris.

Vineri, 12/24 februarie

Întuneric, ceaţă, –5°R, ceva ploaie. Înainte de amiază R. Mihail, care e descurajat. Mitropolitul Moldovei, care la alegeri a fost cu opoziţia. Ora 11½ Brătianu, i-a făcut propuneri lui Carp, care nu vrea încă să intre. După-amiază colonelul Bibescu. Seara cu Elisabeta. La Cameră discuţii aprinse.

Sâmbătă, 13/25 februarie

–5°R, ceaţă. Înainte de amiază Pherekyde. După-amiază audienţe. Seara Sturdza. Starea prinţului de coroană foarte gravă, în ciuda buletinelor. Brătianu la ţară.

Duminică, 14/26 februarie

–6°R, vânt rece. Ora 10 la capela episcopală, ora 11 înapoi. Stöhr, darul pentru papă e gata. După-amiază audienţe. Cernat este descurajat din cauza afacerii Maican etc. Agitaţia în corpul ofiţerilor continuă. Seara citit. Propunerile Rusiei pentru Bulgaria inacceptabile.

Note

1. Situaţia internaţională fusese tulburată de evenimentele din Bulgaria.

2. Ferdinand de Saxa-Coburg-Gotha-Kohari (1861-1948) a fost ales în 1887 principe al Bulgariei. În 1908 avea să se încoroneze rege al Bulgariei, calitate din care va abdica în 1918 (din cauza poziţionării sale de partea Puterilor Centrale în timpul primului război mondial) în favoarea fiului său Boris.

3. Radu Mihai (1840-1894), prefect al poliţiei capitalei din 1878, apoi, din 1885, ministru în Guvernul Brătianu.

4. Maria de Hohenzollern (1845-1912), soră a regelui Carol I. Era căsătorită cu Philippe, conte de Flandra (1837-1905), fratele regelui Leopold al II-lea al Belgiei.

5. Gheorghe Assaky (1855-1899), medic originar din Iaşi, nepot al cărturarului moldovean omonim. A studiat medicina în Franţa, unde devine profesor de medicină operatorie la Universitatea din Lille. În 1887 i se oferă un post de profesor de chirurgie la Universitatea din Bucureşti.

6. Victor Babeş (1854-1926), medic, profesor la Universitatea din Bucureşti din anul 1887. S-a născut la Viena, a studiat la Universitatea din Budapesta, a obţinut doctoratul în medicină la Viena, a lucrat în laboratoarele lui Pasteur din Paris şi Koch din Berlin, a fost profesor de histopatologie la Universitatea din Budapesta (Petre Calistru, Radu Iftimovici, Europeanul Victor Babeş, Editura Amaltea, Bucureşti, 2007, 220 p.).

7. Ion Bălăceanu (1828-1914), om politic, diplomat şi fost ministru de Externe. A fost ministru plenipotenţiar al României la Viena (1876-1880), Roma (1882-1884), Paris (1884-1885) şi Istanbul (1886-1888). Între anii 1893 şi 1900 va fi ministru plenipotenţiar la Londra (Ion Bălăceanu, Amintiri politice şi diplomatice 1848-1903, ediţie îngrijită de Georgeta Filitti, Editura Cavallioti, Bucureşti, 2002).

8. Kronprinţul – prinţul moştenitor al coroanei Imperiului German – era Friedrich Wilhelm de Hohenzollern (1831-1888), fiu al împăratului Wilhelm I al Germaniei. Avea să devină împărat, sub numele de Friedrich al III-lea, la 9 martie 1888, la moartea tatălui său, însă va domni doar trei luni. Era căsătorit, din 1858, cu Victoria, prinţesă regală a Marii Britanii. Încă din perioada tinereţii, Carol I a fost în relaţii foarte apropiate cu kronprinţul Friedrich-Wilhelm, căruia i-a fost ofiţer de ordonanţă în timpul campaniei din Schleswig-Holstein din 1864. Îngrijorarea de care vorbeşte regele Carol în această însemnare se referă la boala kronprinţului, cancer la gât, care curând îi va provoca moartea, survenită în 15 iunie 1888.

9. „Ajunul de Crăciun”, în limba română în original.

10. Petre S. Aurelian (1833-1909), om politic liberal. A fost numit ministru al Cultelor în Guvernul Brătianu începând cu anul 1882. Din aprilie 1887 era ministru al Lucrărilor Publice.

11. Constantin Nacu (1844-1920), fost ministru de Justiţie din februarie 1885, apoi ministru de Finanţe în Guvernul Brătianu, din decembrie 1885.

12. Eugeniu Stătescu, om politic liberal, apropiat al lui Ion C. Brătianu. Ministru de Justiţie din decembrie 1885 până în martie 1888.

13. Louis Basset (1846-1925), secretar particular al lui Carol I şi administrator al curţii. Originar din Elveţia, a studiat literele la Universitatea din Neuchâtel.

14. Gustave Henri Ange Hippolyte Rolin-Jaequemyns (1835-1902), jurist şi diplomat belgian, mare specialist în drept internaţional (în 1873 a fondat Institutul de Drept Internaţional din Ghent, Belgia). A fost ministru de Interne al Belgiei între anii 1878 şi 1884.

15. Giuseppe Tornielli, ministru plenipotenţiar al Italiei la Bucureşti în anii 1879-1888.

16. Fritz e diminutivul folosit de Carol I pentru fratele său mai tânăr, prinţul Friedrich de Hohenzollern (1843-1904), ofiţer de cavalerie în armata germană.

17. Vasile Gheorghian (1844-1901). Vezi vol. I, nota 272.

18. „Misère” în textul original.

19. George Bibescu (1834-1902), fiu al fostului domn regulamentar Gheorghe Bibescu şi al primei soţii a acestuia, Zoe Mavrocordat.

20. Alexandru Ştirbey, om politic, fost ministru, fiu al principelui Barbu Ştirbey (ultimul domn al Munteniei, între 1849 şi 1856).

21. „Coconaşi” în textul original.

22. Constantin Grădişteanu (1833-1890), om politic, fost ministru de Finanţe în 1870, avea să fie ales preşedinte al Camerei Deputaţilor în ianuarie 1889.

23. Dumitru Brătianu (1818-1890), fratele mai vârstnic al lui Ion C. Brătianu, diplomat şi om politic liberal. A participat la revoluţia de la 1848 din Ţara Românească, iar mai târziu a fost ministru în repetate rânduri. În 1888 acţiona alături de „opoziţia unită”, care urmărea răsturnarea guvernului condus de Ion C. Brătianu, fratele său.

24. Elena (Helene) Văcărescu (1864-1947), scriitoare, fiica diplomatului şi omului politic Ioan Văcărescu. În momentul însemnării din jurnal, era domnişoară de onoare a reginei Elisabeta.

25. Wilhelm Knechtel (1837-1924), originar din Boemia, era directorul grădinilor casei regale.

26. Mihail Pherekyde (1842-1928), om politic şi jurist cu doctorat în drept la Paris. Ministru de mai multe ori, deputat, senator, unul din liderii Partidului Naţional-Liberal. A fost ministru de Externe din decembrie 1885 până în martie 1888.

27. Constantin Schina, jurist, preşedinte al Curţii de Casaţie din 1886 până în 1906.

28. George Ion Manu (1833-1911), ofiţer de carieră, om politic conservator. Vezi vol. I, nota 53.

29. Alexandru al III-lea, împărat al Rusiei între 1881 şi 1894, fiu al ţarului Alexandru al II-lea.

30. Arhiepiscop romano-catolic de Bucureşti era, din 1885, Paolo Giuseppe Palma.

31. Alexandru Cernat (1828-1893), militar de carieră, general din 1873. În anii 1881-1882 a fost şef al Marelui Stat-Major al Armatei, iar din 1883 până în 1891 a fost comandant al Corpului II Armată.

32. Leopold (1835-1905), principe de Hohenzollern-Sigmaringen, fratele mai vârstnic al regelui Carol I.

33. Mihail Alexandrovici Hitrovo (1837-1896), ministru plenipotenţiar al Rusiei la Bucureşti din anul 1886. În 1891 va fi trimis ca ambasador al Rusiei în Portugalia, iar în 1893 în Japonia.

34. Elena şi Zoe Văcărescu, fiicele diplomatului Ioan Văcărescu.

35. Alexandru Lahovary (1841-1897), om politic de orientare conservatoare.

36. Ştefan I. Fălcoianu (1835-1905), militar de carieră, membru al Academiei Române din 1876. Ministru de Război în Cabinetul Brătianu între 1884 şi 1886. Din 1886 până în 1892 a fost şef al Marelui Stat-Major General al Armatei – T. Oroianu, G. Nicolescu, V.-F. Dobrinescu, A. Oşca, A. Nicolescu, Şefii Statului-Major General Român (1859-2000), Editura Europa Nova, Bucureşti, 2001, pp. 23-32.

37. Victor Creţeanu (1832-1897), militar de carieră, a comandat o brigadă de cavalerie în războiul din 1877-1878. Devine adjutantul lui Carol I la sfârşitul războiului. Pe 6/18 aprilie 1881 a fost numit genaral. În momentul însemnării din jurnal era mareşal al curţii regale.

38. Alexandru Plagino (1821-1894), moşier şi om politic de orientare conservator-moderată.

39. Maria Lichtmess, sărbătorită în a 40-a zi după Crăciun, marchează încheierea perioadei de sărbătorire a naşterii lui Iisus. Sărbătoarea este cunoscută în calendarul ortodox sub denumirea de Întâmpinarea Domnului (adică prezentarea în templu a copilului Iisus, la 40 de zile de la naştere, de către mama sa Maria).

40. Helmut von Moltke (1800-1891), general prusian, şef al Marelui Stat-Major al armatei germane.

41. Gustav Kálnoky (1832-1898), om politic şi diplomat maghiar, descendent al unei familii nobiliare transilvănene, a fost ministru de Externe al Austro-Ungariei între 1881 şi 1895.

42. Friedrich von Beck-Rzikowsky (1830-1920), general austriac, şef al Marelui Stat-Major austro-ungar între 1882 şi 1906, persoană foarte apropiată de împăratul Franz Josef.

43. Alexandru Cuza (1861-1890), fiul mai vârstnic al principelui Alexandru Ioan Cuza şi al Mariei Obrenovici (Catargiu).

44. Clemens August Busch (1834-1895), diplomat german, ministru plenipotenţiar al Germaniei la Bucureşti între anii 1885 şi 1888 (Lotte Knabe, Clemens Busch, în Neue Deutsche Biographie, vol. 3, Duncker & Humblot, Berlin, 1957, p. 59).

45. Dimitrie Dimitrescu Maican (n. 1843), colonel, îndeplinea din 1886 funcţia de comandant al Brigăzii 2 Artilerie din Corpul II Armată. Fusese comandant al Şcolii de Ofiţeri (1879-1882), apoi comandant al Şcolii Speciale de Artilerie şi Geniu (1882-1883). În 1888 avea să fie condamnat pentru mituire şi destituit din armată (Adrian Stroea, Marin Ghinoiu, Din elita artileriei, Editura Centrului Tehnic-Editorial al Armatei, Bucureşti, 2012, p. 105).

46. Iosif Naniescu (1818-1902), mitropolit al Moldovei din anul 1875 (Jubileul de 25 ani de archipăstorie a Înalt Prea Sfinţitului Archiepiscop şi Mitropolit al Moldovei şi Sucevei, Tipografia Dacia, Iaşi, 1904, 94 p.).

47. Melchisedec Ştefănescu (1822-1892), episcop al Romanului din anul 1879 (Alexandru M. Ioniţă, Episcopul Melchisedec Ştefănescu al Romanului. Viaţa şi activitatea [1822-1892], Europolis, Constanţa, 1999, 404 p.).

48. Felix Bamberg (1920-1893), publicist şi scriitor de confesiune iudaică din Germania. A studiat filosofia şi istoria la Berlin şi Paris. În 1870-1871 a fost ataşat de presă pe lângă Comandamentul armatelor germane din Franţa. A activat în serviciul consular german, din 1881 până în 1888 ocupând postul de consul al Germaniei la Genova.

49. Anton Berindei (1838-1899), general şi om politic. A fost director general al lucrărilor de fortificaţii din jurul Bucureştiului. Avea să deţină funcţia de ministru de Război în guvernul liberal condus de D.A. Sturdza (1896-1899).

50. Agenor Goluchowsky (1849-1921), om politic şi diplomat austriac. A fost ministru plenipotenţiar al Austro-Ungariei la Bucureşti în anii 1887-1894, apoi ministru de Externe al Austro-Ungariei (1895-1906).

51. Alexandru Anghelescu (1836-1911), militar de carieră, participant în calitate de colonel la războiul din 1877-1878. În februarie 1886 a fost numit ministru de Război în Guvernul Brătianu, funcţie deţinută până în noiembrie 1887. Demisia din armată, consemnată de regele Carol I în jurnal, a survenit ca urmare a acuzării sale de acte de corupţie. În decembrie 1888 avea să fie condamnat la trei luni închisoare şi avea să-i fie retras gradul de general (Adrian Stroea, Marin Ghinoiu, Din elita artileriei, ed. cit., 2012, p. 21).

52. Ludwig Wilhelm von Baden (1865-1888), prinţ, al treilea născut al marelui duce Friedrich I de Baden (1826-1901) şi al soţiei acestuia Luise, născută prinţesă de Prusia (1838-1923), fiica împăratului Wilhelm I.