© 2018 by Editura Polirom

www.polirom.ro

Editura POLIROM

Iaşi, B-dul Carol I nr. 4; P.O. BOX 266, 700506

Bucureşti, Splaiul Unirii nr. 6, bl. B3A, sc. 1, et. 1;

sector 4, 040031, O.P. 53

ISBN ePub: 978-973-46-7390-2

ISBN PDF: 978-973-46-7391-9

ISBN print: 978-973-46-7375-9

Coperta: Carmen Parii

Foto copertă: © zestmarina/Depositphotos.com

Foto Andreea Paul: Vitalie Brega

Această carte în format digital (e-book) este protejată prin copyright şi este destinată exclusiv utilizării ei în scop privat pe dispozitivul de citire pe care a fost descărcată. Orice altă utilizare, incluzând împrumutul sau schimbul, reproducerea integrală sau parţială, multiplicarea, închirierea, punerea la dispoziţia publică, inclusiv prin internet sau prin reţele de calculatoare, stocarea permanentă sau temporară pe dispozitive sau sisteme cu posibilitatea recuperării informaţiei, altele decât cele pe care a fost descărcată, revânzarea sau comercializarea sub orice formă, precum şi alte fapte similare săvârşite fără permisiunea scrisă a deţinătorului copyrightului reprezintă o încălcare a legislaţiei cu privire la protecţia proprietăţii intelectuale şi se pedepsesc penal şi/sau civil în conformitate cu legile în vigoare.

Lectura eco - un supererou al lumii moderne!

Versiune digitală realizată în colaborare cu Libris.ro

ANDREEA PAUL s-a născut pe 10 septembrie 1978, în Zalău. Este doctor în economie, conferențiar universitar la Facultatea de Relații Economice Internaționale a Academiei de Studii Economice din București și fondatoarea organizației neguvernamentale INACO – Inițiativa pentru Competitivitate. Timp de opt ani s-a axat pe cercetare în cadrul Institutului de Economie Națională al Academiei Române, a ocupat postul de consilier cîte trei ani în Administrația Prezidențială și în Parlamentul European, apoi timp de trei ani a fost consilier pe probleme economice a doi premieri în Guvernul României și patru ani deputat în Parlamentul României. La Editura Polirom a mai coordonat volumele Forța politică a femeilor (2011) și Forța economică a femeilor (2016).

Forţa civică este direct proporţională cu iubirea faţă de semeni.

Dedic această carte celor care cred că împlinirea şi iubirea pot schimba lumea în bine.

Notă asupra ediţiei

Femeile din România. O forţă politică şi economică, o reală forţă civică

„Economie şi iubire“ este titlul unui discurs pe care l-am ţinut la conferinţa „Demne. Puternice. Împreună“, organizată în vara anului 2017 împreună cu specialiştii INACO – Iniţiativa pentru Competitivitate şi cu Asociaţia Touched Romania. Am vorbit despre respectul faţă de aproapele nostru, respect care mai demult se numea iubire şi care dispare pe zi ce trece din societatea românească. Am estimat atunci că această stare de fapt duce la probleme sociale grave, la discriminare, la violenţă domestică faţă de semenele noastre şi la costuri economice anuale reale de peste 5 miliarde de euro. Aceasta este realitatea din ţara noastră, clasificată negativ pe al patrulea loc de la coada clasamentului în ceea ce priveşte egalitatea de gen în UE¹.

În acest context, cu atât mai extraordinară mi se pare forţa interioară a femeilor care au curajul să construiască în jurul lor schimbarea în bine pe care şi-o doresc, să se dedice comunităţii pentru că pur şi simplu le pasă. Cu atât mai minunat este impulsul, pe care îl putem numi iubire faţă de semeni sau curaj, prin care femeile şi-au găsit puterea să renască, să iasă din situaţia de victimă predilectă a societăţii şi să-i încurajeze pe cei din jur în lupta împotriva durerii sau a nedreptăţilor cu care se confruntă în viaţa de zi cu zi.

Despre aceste „miracole zilnice“ înfăptuite de românce în familie şi în societate scriu de mai bine de un deceniu. Din refuzul total al verdictului pe care îl tot aud în jurul meu – „Nu se mai poate face nimic…“ – s-au născut volumele Forţa politică a femeilor, în 2011, şi Forţa economică a femeilor, în 2016, cărţi pe care le-am publicat la Editura Polirom. Ele conţin mărturiile autentice ale actantelor care activau în partidele de pe scena politică românească, respectiv ale antreprenoarelor de excepţie care conduc propriile lor companii din cele mai variate domenii economice în diverse regiuni ale României.

A sosit timpul, în anul Centenarului Marii Uniri, să adun în cartea Forţa civică a femeilor 102 mărturii ale femeilor ori despre femeile care s-au implicat în activităţi civice.

Odată cu apariţia acestui volum în anul omagial 2018, am încheiat o trilogie dedicată româncelor cu care ne mândrim că suntem contemporani. Un demers unic în lume, îmi spune un regizor francez. Am căutat să adun în acest triptic acele conştiinţe treze ce nu dau niciodată vina pe soartă, sărăcie, guvern sau politicieni, ci caută să genereze schimbarea din interior, din interiorul lor, apoi din interiorul familiei şi al comunităţii lor, prin puterea conştiinţei personale, care schimbă cu adevărat societatea, ţara şi lumea întreagă.

Fac acest lucru şi din rolul meu civic asumat, de preşedintă a Iniţiativei pentru Competitivitate – INACO, un think tank care militează pentru creşterea continuă a competitivităţii economice româneşti, bazată pe creşterea pregătirii profesionale, a creativităţii şi a inventivităţii, bazată pe implicare şi grijă faţă de semeni. Cred în necesitatea sensibilizării tuturor celor care doresc să se implice în sprijinirea celei de-a cincea puteri a statului român – forţa civică – şi a societăţii în general. Unii pot fi surprinşi de conexiunea dintre competitivitate şi filantropie, CSR, implicare, voluntariat – această legătură este, în fapt, obligatorie pentru evoluţia societăţii contemporane.

Acum un deceniu, Michael Porter – părintele strategiilor de competitivitate la nivel macro şi microeconomic de la Harvard Business School – dedica trei capitole din cartea sa On Competition rolului filantropiei şi al responsabilităţii sociale corporative ca sursă de valoare adăugată şi potenţator de avantaje competitive atât pentru o companie, cât şi pentru o regiune sau naţiune². Acelaşi autor integrează progresul social ca factor de competitivitate şi publică anual un raport global dedicat temei la Institute for Strategy and Competitiveness din cadrul Harvard Business School.

În structurarea volumului Forţa civică a femeilor am fost inspirată aşadar de abordările contemporane din literatura de specialitate, dar mai ales de realităţile româneşti emoţionante, care au transformat răul în bine şi greul în uşor prin implicarea civică. Iar cele 102 femei de excepţie, fondatoare sau conducătoare ale unor asociaţii şi fundaţii, sunt permanente surse motivaţionale şi inspiraţionale pentru întreaga noastră societate.

Mulţumesc familiei mele pentru răbdarea de care a dat mereu dovadă spre a putea duce la bun sfârşit acest demers editorial. Mulţumesc prietenilor mei Daniela Palade Teodorescu, Mihaela Tudor, Antoaneta Banu, Magda Bei şi Bogdan Dumitrescu, care au pus umărul la adunarea celor mai relevante mărturii civice şi la structurarea textului volumului. Le mulţumesc prietenului meu Wargha Enayati pentru rândurile sale şi Mihaelei Miroiu, împreună cu care am selectat textul omagial pentru Regina Maria ce închide acest volum.

Mulţumesc, desigur, tuturor româncelor active civic pentru că şi-au făcut timp pentru a-mi răspunde la suita de întrebări sincer curioase şi pentru faptul că s-au încadrat în timpul şi spaţiul alocate relatării propriilor experienţe şi reuşite. Am ales aceste 102 mărturii cu rugămintea mare faţă de cele care au răspuns, dar care nu se regăsesc în acest volum de a ne considera partenerii lor de drum în promovarea iniţiativelor lor civice, inclusiv în contextul promovării acestui volum la nivel local.

Dedic această carte tuturor voluntarilor, tineri şi maturi, implicaţi şi dedicaţi, permanente surse de inspiraţie pentru cei din jur şi inepuizabile surse de putere pentru a dovedi că se poate. Aţi deschis ferestre de oportunitate în educaţie şi sănătate pentru grupurile marginalizate, vulnerabile sau dezavantajate, aţi susţinut cauze sociale, aţi promovat cultura şi valorile româneşti, performanţa în sport, aţi schimbat comportamentele de zi cu zi, aţi marcat politicile publice, aţi trezit conştiinţe, aţi activat drepturile cetăţeneşti şi sufletele comunităţilor.

Le mulţumesc tuturor cititorilor mei care m-au însoţit în călătoria celor şapte ani parcurşi în încercarea de schiţare a adevăratei forţe politice, economice, iar acum, iată, a realei forţe civice a femeilor.

Putere născută din generozitate şi iubire. Poveşti adevărate spuse de ele însele.

Ce urmează? Poate mărturii ale femeilor despre activitatea lor ştiinţifică sau culturală de excepţie.

Andreea Paul
martie 2018

1. Gender Equality Index 2017 – Report, Measuring gender equality in the European Union 2005-2015: file:///C:/Users/Test/Downloads/20177277_mh0517208enn_pdf.pdf, oct. 2017, p. 7.

2. Michael E. Porter, „Part IV. Strategy, Philanthropy, and Corporate Social Responsibility“, On Competition – Updated and Expanded Edition, Harvard Business School Publishing Corporation, 2008, pp. 431-506.

Introducere

Viitorul va fi resetat de noua forţă a societăţii civice active

Lumea viitorului va fi resetată de o nouă putere, în plină expansiune în toate ţările Pământului: forţa civică.

Până astăzi am asistat la interacţiunea puterii legislative – a aleşilor noştri din Parlament –, a puterii executive – a Guvernului numit de către Parlament –, a puterii judecătoreşti, care împarte dreptatea, şi a puterii mass-mediei, care modelează opiniile publice. Forţa civică este a cincea putere a contemporaneităţii, care aparţine cetăţenilor activi şi implicaţi.

Societatea civilă românească, din ce în ce mai activă, mai competitivă, a schimbat în bine comunităţile locale prin iniţiative voluntare, filantropice, asociative, prin realitatea simplă că în jurul nostru sunt tot mai mulţi români cărora le pasă de ce se întâmplă în comunitate. Aceştia au avut curajul să nu mai aştepte miracolul venit de la ceilalţi şi şi-au asumat ei înşişi schimbarea necesară – prin spirit civic, prin compasiune, prin implicare, prin depăşirea unor situaţii-limită şi, de ce nu, chiar prin evoluţie spirituală şi prin restructurarea societăţii. Prin zbuciumul personal transformat în şansa de a face ceva bun şi necesar pentru cei nevoiţi să treacă prin experienţe grele. Cu consecvenţă. Cu resurse interioare inepuizabile. Avem astăzi în societatea noastră, aproape nevăzuţi până nu este nevoie de ei, oameni care reuşesc să transforme durerea sau obişnuitul în remarcabil. Fără eroism, fără vedetism. Pur şi simplu oameni frumoşi cu iniţiative inovatoare din punct de vedere social, educaţional sau economic.

Societatea civilă românească este tot mai vie. Reuşeşte să trezească conştiinţe şi să atragă atenţia statului asupra neglijării unora dintre responsabilităţile sale, asupra încălcării, cu sau fără intenţie, a unor drepturi legitime cetăţeneşti, a unor obiective de interes public naţional sau local. Şcoala londoneză de economie Centre for Civil Society defineşte societatea civilă ca „un set de instituţii, organizaţii şi conduite situate între stat, afaceri şi familie. Aceasta include organizaţii nonprofit, organizaţii filantropice, mişcări sociale şi politice, alte forme de participare socială şi civică“.

ONG-urile au câştigat susţinători din întreaga lume şi putem vorbi despre o societate civilă globală în permanentă monitorizare a statelor, a corporaţiilor transnaţionale sau a oricărui alt agent global. Securitatea umană şi consolidarea democraţiei au alimentat, ca realităţi din ce în ce mai complexe, terenul fertil al dezvoltării societăţii civile după cel de-al Doilea Război Mondial. Revoluţiile tehnologice informaţionale¹ au generat apoi saltul fenomenal la nivel mondial al organizaţiilor neguvernamentale după anii ’90, pe fondul capacităţii limitate a guvernelor centrale şi locale de a face schimbări singure. Astăzi vorbim despre societatea civilă ca despre o adevărată industrie de dezvoltare umană, nelipsită nici ea de pervertire şi scandaluri globale, de propria istorie neagră a practicilor neloiale. Nu le vom detalia, căci nu acesta este scopul volumului nostru, dar trebuie să luăm aminte, pentru a ne putea proteja de ele.

Tabelul 1. Tipuri de organizaţii neguvernamentale ale administraţiei private, altele decât companiile

Tipul organizaţiei administraţiei private

Perioadă

2014

2015

2016

Unităţi

Total

182.844

189.835

195.394

Asociaţii locatari/proprietari

53.851

54.939

56.011

Asociaţii culturale

42.847

46.301

49.106

Organizaţii religioase/de cult

19.050

19.238

19.410

Fundaţii

17.718

17.836

17.885

Asociaţii/cluburi sportive

11.246

11.876

12.573

Alte organizaţii neguvernamentale

9.708

10.534

11.147

Uniuni/asociaţii profesionale şi patronale

9.645

10.107

10.250

Sindicate, confederaţii sindicale

9.686

9.855

9.944

Case de ajutor reciproc

5.833

5.856

5.755

Obşti/composesorate

3.218

3.249

3.256

Partide

42

44

57

Sursa: Institutul Naţional de Statistică, februarie 2018

Nu ştim cu exactitate câte ONG-uri funcţionează în lume, dar unele estimări ale Organizaţiei Naţiunilor Unite² arată că ar fi peste 10 milioane de organizaţii nonprofit, iar cele care primesc ajutor internaţional se ridică la câteva sute de mii, dintre care 75.750 de organizaţii internaţionale sunt reunite în aşa-numita Uniune a Asociaţiilor Internaţionale (creată încă din 1907), dintre acestea doar 37.500 fiind organizaţii active³. Save the Children, Care, Red Cross, WWF, Greenpeace, Oxfam, ActionAid, Compassion sunt doar câteva exemple de notorietate. Aproximativ 5.000 de ONG-uri sunt consultate activ de către ECOSOC – Consiliul Economic şi Social al ONU.

Rădăcinile societăţii civile sunt mai puternice în ţările dezvoltate decât în cele slab dezvoltate. Revoluţiile digitale şi prosperitatea economică stimulează activismul donatorilor din toate colţurile lumii. Ultimele date globale cu privire la profilul donatorilor arată că 73% dintre donatori sunt femei (de toate vârstele, cu profil ideologic liberal), că 61% dintre donatori preferă donaţiile online, că 77% dintre donaţii sunt operate cu ocazia sărbătorilor de Crăciun, că 45% dintre donatori finanţează organizaţii nonprofit sau neguvernamentale din alte ţări (acest procent creşte la 62% în Europa) şi că principalul obiectiv care primeşte finanţări este reprezentat de copii şi tineri⁴.

Câte organizaţii neguvernamentale există în România? Statistica oficială spune că sunt peste 195.000. Numărul fundaţiilor a crescut cu peste 1.000 în perioada 2014-2016, iar al altor organizaţii neguvernamentale cu aproape 1.500, pentru care dispunem de ultimele date statistice oficiale furnizate de către INS (vezi tabelul 1). Lipsa de corelare a datelor INS cu cele din Registrul Naţional al ONG-urilor publicat de către Ministerul Justiţiei face imposibilă comparaţia între cele două baze de date.

Caseta 1. Societatea civilă – o adevărată industrie a dezvoltării umane. Zece realităţi statistice

1. Dacă ONG-urile ar fi o ţară, ar avea a cincea cea mai mare economie din lume (sursa: Johns Hopkins University, Center for Civil Society Studies).

2. Aproape unu din trei oameni (31,5%) intervievaţi în întreaga lume a făcut donaţii caritabile în 2015 şi unu din patru (24%) s-a oferit voluntar (sursa: CAF World Giving Index 2015). Numărul persoanelor care donau bani pentru ONG-uri din întreaga lume a crescut de la 1,2 miliarde în 2011 la 1,4 miliarde în 2014. Până în 2030, este estimat ca numărul lor să crească la 2,5 miliarde (sursa: Charities Aid Foundation).

3. Există mai mult de 1,4 milioane de ONG-uri în Statele Unite care angajează 11,4 milioane de americani (sursa: Urban Institute/Bureau of Labor Statistics). Donaţiile totale către organizaţiile neguvernamentale în SUA au fost de 358,38 miliarde de dolari în 2014 (aproximativ 2% din PIB) – o creştere cu 7,1% faţă de 2013 (sursa: Giving USA Foundation).

4. 84% dintre canadieni oferă organizaţiilor neguvernamentale o donaţie medie individuală de 446 de dolari pe an, ceea ce duce la un total de 10,6 miliarde de dolari donaţi ONG-urilor în fiecare an (sursa: Imagine Canada).

5. Cu peste 3,3 milioane de organizaţii neguvernamentale, India are aproximativ un ONG la fiecare 400 de persoane (sursa: Infochange).

6. Există mai mult de 129.000 de fundaţii publice în Europa. În total, aceste organizaţii neguvernamentale oferă mai mult de 53 de miliarde de euro anual (sursa: Donors and Foundations Networks in Europe).

7. Al treilea sector economic din Germania este format din peste 600.000 de organizaţii neguvernamentale. 40% dintre ONG-uri au fost înfiinţate după anul 2000 (sursa: ZiviZ).

8. Sectorul ONG în Anglia şi Ţara Galilor este alcătuit din 165.000 de organizaţii caritabile, 948.000 de angajaţi şi 3,2 milioane de voluntari (sursa: Charity Commission).

9. Începând din 2015, în Africa de Sud au fost înregistrate 136.453 de organizaţii neguvernamentale şi, în medie, 68 de ONG-uri noi sunt înregistrate zilnic (sursa: Republic of South Africa).

10. Valoarea estimată a voluntarului este de 23,07 dolari pe oră. Astfel, valoarea celor 7,7 miliarde de ore de muncă voluntară efectuate de 62,6 milioane de americani, sau 25,4% din populaţia adultă, în 2013 a fost de 173 de miliarde de dolari (sursa: Independent Sector).

La începutul lunii martie a anului 2018, Ministerul Justiţiei avea înregistrate în Registrul Naţional al ONG-urilor din România⁵ peste 107.000 de organizaţii neguvernamentale – aproximativ o organizaţie neguvernamentală la 177 de români –, cu aproape 19.000 mai multe decât în 2015:

– 86.351 de asociaţii,

– 18.936 de fundaţii,

– 1.379 de federaţii,

– 739 de uniuni,

– 34 de persoane juridice străine şi 15 organizaţii neprecizate.

Despre erorile statistice de înregistrare ale statului român cu privire la sectorul neguvernamental şi gradul lui de activism găsiţi observaţii pertinente în raportul publicat de Fundaţia pentru Dezvoltarea Societăţii Civile⁶. Tot acolo găsiţi şi o analiză amplă a dimensiunii şi a tipologiei ONG-urilor, distribuţia lor teritorială, situaţia financiară, resursele umane, gradul de implicare activă şi acţiune colectivă, rolul lor în elaborarea politicilor publice, relaţia stat – societate civilă şi domeniile principale de acţiune. Cele mai dezvoltate regiuni ale ţării noastre au şi cel mai ridicat apetit pentru asociere şi voluntariat, concentrând cel mai mare număr de organizaţii neguvernamentale active, începând cu Bucureşti-Ilfov, centru şi nord-vest. În restul regiunilor există spaţiu pentru îmbunătăţiri semnificative.

Caseta 2. Impactul digitalizării asupra comunicării şi strângerii de fonduri în sectorul civic

Infrastructura digitală are un impact major asupra dezvoltării sectorului civic şi asupra stimulării inovaţiilor sociale. În primul rând, pentru că tehnologia oferă în prezent uneltele necesare – informare în timp real, colaborare online, accesibilitate de oriunde şi oricând prin platforme de tip cloud computing, prezenţă online şi propagare a mesajelor în mediul online (site-uri, bloguri, social media). În al doilea rând, este o situaţie extrem de favorabilă şi din perspectivă financiară – multe astfel de soluţii informatice având un preţ rezonabil şi fiind în scădere considerabilă de la an la an. Şi tot acest ecosistem tehnologic este un excelent catalizator pentru reacţii civice şi inovaţii sociale.

La nivelul organizaţiilor neguvernamentale şi nonprofit există un raport global cu privire la utilizarea tehnologiilor de comunicare, aflat la a treia ediţie, ca rezultat al unui proiect anual de cercetare, realizat de Nonprofit Tech for Good (nptechforgood.com), blog de social media şi strângere de fonduri, precum şi de Public Interest Registry (pir.org), un ONG creat de Internet Society în 2003 pentru a administra domeniul .org, iar din 2015 şi domeniile .ngo şi .ong. Acest raport se bazează pe sondaje online, disponibile în engleză, franceză, spaniolă, portugheză, arabă, realizate între 1 august 2017 şi 31 octombrie 2017, iar pentru ultima ediţie au răspuns 5.352 de ONG-uri din 164 de ţări de pe 6 continente. Scopul cercetării este înţelegerea modului în care ONG-urile utilizează tehnologiile de comunicaţii, respectiv comunicaţiile prin pagini web sau prin e-mail, strângerea de fonduri în mediul online, social media, tehnologia mobilă, managementul datelor şi securitatea online.

Concluziile celei mai recente cercetări arată că (TECH Report 2018):

• Peste 92% dintre ONG-urile respondente au pagini web, 87% dintre acestea fiind compatibile pe mobil (ca o particularitate, ONG-urile din Africa şi din Asia au mai multe pagini compatibile pe mobil decât pagini web clasice), în timp ce peste 97% dintre ONG-urile din America de Nord, Europa şi Australia au pagini web clasice. 

• Cele mai multe domenii de tip .org utilizate de ONG-uri există în America (77%), cele mai puţine găsindu-se în Europa sau în Australia (55%), iar domeniile de tip .com sunt cel mai mult folosite în Europa (21%) şi cel mai puţin în America de Sud (5%).

• Dintre sistemele de administrare a conţinutului (CMSS), cel mai des folosit este WordPress, în proporţie de 44%. 

• Multe dintre ONG-uri (80%) folosesc Microsoft Windows pentru computere şi laptopuri, iar pentru tablete şi smartphone-uri folosesc Google Android (în mai mare măsură în America de Sud, Asia şi Africa). 

• În ceea ce priveşte software-ul pentru relaţiile cu clienţii (CMR), 64% dintre ONG-uri utilizează un software CMR de tip cloud, iar pentru protecţia datelor, a comunicaţiilor şi a donatorilor, 41% dintre ONG-uri folosesc o tehnologie de incriptare.

• Social media utilizată de ONG-uri este dominată de pagini de Facebook (93%), profiluri de Twitter (77%), canalul YouTube (57%), pagini de LinkedIn (56%), profiluri de Instagram (50%). 

• Pentru a comunica cu partenerii sau cu donatorii lor prin intermediul smartphone-urilor, ONG-urile se bazează pe WhatsApp (64%) şi Facebook Messenger (55%). WhatsApp este prioritar pentru America de Sud (90%), Africa (87%), Asia (69%), iar Facebook Messenger pentru Australia (88%) şi America de Nord (68%). 

• 72% dintre ONG-uri acceptă donaţii pe website-urile lor, dintre care 80% prin carduri, 47% prin PayPal, 40% prin plăţi directe. 

• 63% dintre ONG-uri trimit în mod regulat e-mailuri pentru strângere de fonduri pentru diverse cauze şi doar 15% dintre ONG-uri trimit SMS-uri în acelaşi scop. 

• Cele mai importante cauze pentru care militează ONG-urile sunt copiii şi tinerii (14%), dezvoltarea comunităţii (11,4%), educaţia (11,2%), sănătatea (9,8%), serviciile sociale (9,2%).

• 47% dintre ONG-uri participă în mod regulat la #GivingTuesday⁷.

(Sursa: INACO, sinteză făcută de Andreea Paul, martie 2018, pe marginea raportului global 2018 GLOBAL NGO Technology Report, februarie 2018)  

Ar putea ajunge vreodată forţa civică prima putere în stat? Anul trecut, Daniela Teodorescu, editorul-şef al revistei Cariere, mă întreba acest lucru într-un interviu dedicat acestui subiect, pe care îl reiau în volumul de faţă. Răspunsul meu era şi este da, deşi pare greu de crezut la prima vedere.

Pe măsură ce vom înţelege că adevărata putere aparţine cetăţenilor, vom acţiona ca atare. Mai mult: vechile forme de conducere ale ţărilor – partidele, cu ideologiile contrastive, cu interesele de grup etc. – se perimează. Avansul tehnologiei, reţelele de socializare care furnizează informaţii instantaneu vor avea efectul disoluţiei politicii de tip clasic. Progresul tehnologic ne va lăsa mai mult timp liber la dispoziţie în anii ce vor urma, multe dintre activităţile umane urmând a fi executate de maşini, iar oamenii vor avea timpul şi liniştea necesare pentru a se gândi mai profund la binele propriu şi la cel comun.

Da, cred că o gândire civică, comunitară, holistică cu participarea directă sau indirectă a tuturor cetăţenilor este cea care va configura viitorul întregii societăţi umane.

Bineînţeles că mai este mult de făcut până acolo global, iar situaţia din ţara noastră nu este una dintre cele mai bune, cu toate că s-au făcut progrese remarcabile din anii ’90 până în prezent, de la gândirea totalitară până la democraţia (destul de originală) a României contemporane.

Din păcate, şi în ziua de astăzi este indusă în rândul românilor multă neîncredere în forţa proprie cetăţenească şi există o foarte răspândită necunoaştere a instrumentelor active civice. Pe măsura conştientizării acestei puteri cetăţeneşti şi a rolului asocierii între indivizii activi cu interese similare, legate de educaţie, de mediu, de sănătate, de sport, de persoane vulnerabile sau de bună guvernare şi transparenţă, creşte valul activismului civic.

În România, acest val este din ce în ce mai mare, cu peste 40.000 de organizaţii neguvernamentale şi nonprofit active – asociaţii sau fundaţii. Dintre acestea, doar 227 de ONG-uri sunt acreditate la începutul anului 2018 în Camera Deputaţilor⁸ şi doar 3% dintre organizaţiile neguvernamentale îşi desfăşoară activitatea la nivel european⁹.

Cum altfel credeţi că ar fi posibilă reformarea necompetitivei „industrii politice“ care nu mai acţionează în interes public, ci în interes privat? Institute for Strategy and Competitiveness din cadrul Harvard Business School a dat publicităţii, la sfârşitul anului 2017, un raport intitulat „Why Competition in the Politics Industry is Failing America“ („De ce competiţia în industria politică face America să decadă“), în care argumentează că politica a devenit o industrie privată oligopolistă ce îşi apără exclusiv propriile interese, nu pe cele colective, şi că aceeaşi politică a devenit principalul factor care blochează progresul societăţii americane. Recunoaşteţi cumva aceste realităţi şi la noi?!

Forţa civică a românilor poate reseta jocul decizional strategic al dezvoltării ţării prin implicarea masivă a cetăţenilor, prin participarea lor la dezbaterea publică folosind canalele de social media, dar nu numai.

Atunci când degradarea profesională din politica românească şi politica însăşi nu mai aduc cetăţenilor beneficiile aşteptate, arătându-şi în ultimele decenii lipsa de funcţionalitate şi ineficienţa, cetăţenii au şansa să-şi asume rolul de emiţători de soluţii, de arbitri şi corectori ai erorilor, de generatori de consens. Dar, mai ales, rolul de minţi, inimi şi braţe care încearcă să rezolve problemele punctuale ale comunităţilor locale, care le scapă de cele mai multe ori din vedere celor de la centru. Influenţa cetăţenilor, nu doar la momentul votului, aşa cum ne-am obişnuit, ci pe toată perioada interelectorală, poate influenţa regulile jocului societal.

Forţa civică ce creşte odată cu implicarea românilor dă de acum înainte speranţa că, pornind de la respectarea reală a drepturilor celor mai diferite categorii de cetăţeni, soluţiile practice şi eficiente necesare revigorării democraţiei româneşti vor fi conectate la problemele personale, familiale, comunitare, locale, zonale şi naţionale ale tututor.

De ce forţa civică a femeilor? Pentru că femeile ştiu să construiască pe termen lung, pentru că ele investesc în relaţiile interumane, pentru că sunt mai responsabile, mai implicate social şi mai puţin coruptibile. Femeile găsesc forţa de a se inspira din problemele proprii şi de a veni cu soluţii integrate, realiste, pentru comunitate, fie că e vorba de educaţie sau de sănătate, de copii sau de persoane de vârsta a treia şi nu numai.

Harta inovatorilor sociali realizată de Ashoka ne arată că 53% dintre iniţiativele civice sunt generate sau conduse în România de către femei¹⁰. Nici în politică (Parlamentul României este format din femei în proporţie de 20%), nici în economie (36% dintre antreprenori sunt femei) nu regăsim această majoritate feminină activă, aşa cum o avem în sfera civică.

Una dintre cele mai autorizate voci ale feminismului din România, Mihaela Miroiu, susţine că: „Femeile sunt principalele furnizoare de grijă. Pentru copii, partener, familia extinsă, comunitate“. Grija şi responsabilitatea sunt temelia simţului civic. Simţul civic nu are un gen predefinit, dar este clar că doamnele au reuşit să se manifeste cel mai activ pentru că sunt constituite personal şi social pentru asta. Cunosc iniţiative civice extraordinare, inspiraţionale, utile, conduse şi de bărbaţi, şi de femei. Barierele de gen din politică sau din economie s-au dovedit mult mai greu de depăşit. Poate pentru că acolo apar puterea şi banii.

În activismul civic recompensa este de cele mai multe ori sufletească, nu materială, iar atunci femeia, care ştie să se dăruiască voluntar unei cauze, fără nevoie de răsplată, este mai activă.

Caseta 3. Care este portretul robot al donatorilor? Tendinţele internaţionale ale susţinerii cauzelor civice de către donatori

Curioasă fiind să înţeleg modul în care donatorii preferă să susţină cauzele promovate de ONG-uri şi să relaţioneze cu acestea, impactul ideologiei, al generaţiei şi al genului asupra voluntariatului în general şi al înclinaţiei spre donaţii în particular, am căutat şi am găsit un raport internaţional interesant, pe care îl voi sintetiza într-o manieră cât mai utilă organizaţiilor neguvernamentale şi nonprofit, pentru a înţege dacă utilizează tehnologia în maniera dorită de către donatori, dar şi pentru a găsi căile cele mai potrivite de eficientizare a finanţărilor.

E vorba despre 2017 Global Trends in Giving Report, care descrie tendinţele internaţionale în susţinerea organizaţiilor civice şi este rezultatul unui proiect anual de cercetare al Nonprofit Tech for Good (nptechforgood.com), sponsorizat de Public Interest Registry (pir.org). Acest raport este complementar raportului asupra tehnologiilor utilizate de către ONG-urile internaţionale.

Prima ediţie a Global Trends in Giving Report a fost publicată în anul 2017 şi are la bază un sondaj online la care au răspuns 4.084 de donatori din 95 de ţări de pe 6 continente. Dintre aceştia, peste 91% au făcut donaţii în cursul anului trecut.

Rezultatele cercetării relevă portretul-tip al principalilor donatori: femei (73%), din generaţiile 1946-1964 (37%) sau 1965-1980 (30%), domiciliate în SUA (47%) sau Canada (25%), de ideologie asociată liberalismului (33%) sau liberală (28%).

Cauzele sociale care au animat donatorii au fost diverse, în top situându-se copiii şi tinerii (13%), religia şi cultele (10,4%), serviciile umanitare (9,5%), protecţia animalelor (9,2%), femeile şi fetele (7%), iar la capătul opus aflându-se pacea şi nonviolenţa (1%) şi cercetarea şi politicile publice (1,5%).

Donatorii internaţionali preferă să facă donaţiile online (61%) mai degrabă decât la evenimentele special organizate pentru strângerea de fonduri (14%).

54% dintre donatori preferă să susţină anumite programe şi donează lunar (82%), deşi vârful donaţiilor este atins, de regulă, de Crăciun (77%).

Cei mai mulţi dintre donatori găsesc cauzele pe care să le susţină prin intermediul evenimentelor speciale de strângere de fonduri (25%) şi prin social media (25%) – Facebook domină cu un impact semnificativ (62%), urmat de Twitter (15%) – şi realizează donaţia în special prin aplicaţiile de pe mobil (66%).

97% dintre donatori sunt convinşi că voluntariatul lor poate avea un impact decisiv şi 85% dintre ei donează pentru organizaţiile neguvernamentale sau nonprofit ai căror voluntari sunt ei înşişi.

59% dintre donatori au participat la cel puţin un eveniment de strângere de fonduri în ultimele 12 luni, eveniment la care au fost invitaţi prin e-mail (38%) sau prin social media (28%). Când primesc e-mailuri, donatorii au cea mai mare încredere dacă în adresă apare .org şi cea mai mică încredere dacă adresa conţine .net.

În proporţie covârşitoare (92%), donatorii consideră că organizaţiile neguvernamentale şi nonprofit sunt etice şi 97% dintre ei cred că aceste organizaţii pot determina schimbări sociale benefice.

În topul cauzelor pentru care donează – atât femeile, cât şi bărbaţii – sunt copiii şi tinerii (13%), iar modalităţile de plată preferate sunt cele online (61%). Diferenţele de gen apar în modul în care donatorii devin conştienţi de o cauză anume, femeile mobilizându-se predominant prin social media (27%), iar bărbaţii la evenimentele de strângere de fonduri (23%).

Unele diferenţe apar şi în funcţie de generaţie, între cei născuţi între 1981 şi 1997 (millennials), cei născuţi între 1965 şi 1980 (Generaţia X) şi cei născuţi între 1946 şi 1964 (baby boomers), deşi predominanţa cauzei copiilor şi tinerilor este comună celor trei categorii de vârstă. Cauza serviciilor sociale este comună ultimelor două grupe de vârstă, dar dispare pentru prima categorie. Cauza religiei şi cultelor este specifică pentru baby boomers, cauza animalelor pentru Generaţia X, iar millennials sunt animaţi de alte două cauze: drepturile omului şi femei şi fete.

Toate cele trei generaţii preferă să doneze online sau în cadrul evenimentelor de strângere de fonduri, însă pentru ultimele două generaţii e-mailul este opţiunea aleasă, în timp ce millennials preferă mobilul.

Există diferenţe interesante şi în funcţie de continentul de origine. Donatorii africani preferă să doneze prin smartphone-uri (16%) şi prin WhatsApp (20%).

În Asia, donaţiile religioase sunt cele mai diversificate din lume, 32% pentru creştini, 25% pentru islamici, 17% pentru hinduşi, iar modalitatea dominantă de finanţare este online (57%). Cauzele cel mai des întâlnite sunt din nou copiii şi tinerii, educaţia, femeile şi fetele.

75% dintre donatorii australieni sunt femei din Generaţia X, cel mai puţin polarizate ideologic dintre toţi donatorii, preferă Facebook-ul (66%), iar cauza cea mai mobilizatoare este sănătatea şi siguranţa.

În Europa, donatorii majoritari sunt femeile (67%) din Generaţia X (39%), având ca ideologie liberalismul (70%). Cauzele susţinute cel mai des ţin de drepturile omului (23%), animale şi mediu (20%) sau dezvoltare internaţională (19%). Comparativ cu celelalte continente, procentul de voluntari este mai scăzut, la fel şi rata de participare la evenimentele de strângere de fonduri.

Şi în America de Nord donatorii sunt în majoritate femei (75%), de ideologie liberală (63%), dar aparţinând generaţiei baby boomers (42%).

Social media – în special Facebook, Twitter, Instagram – sunt foarte importante pentru donatorii din America de Sud (38%), iar donaţiile pentru cauza religiei şi cultelor se fac în proporţie foarte mare (96%) mai ales în timpul sărbătorilor de Crăciun.

73% dintre donatorii africani sunt şi voluntari, preferă să doneze online (39%), mai ales pentru cauza copiilor şi tinerilor (22%), de care află prin social media (35%), în special prin Facebook (51%).

76% dintre donatorii asiatici sunt şi voluntari, preferă să doneze online (42%), mai ales pentru cauza copiilor şi tinerilor (18%), de care află prin social media (29%), în special prin Facebook (58%).

61% dintre donatorii australieni sunt şi voluntari, preferă să doneze online (54%), mai ales pentru cauza copiilor şi tinerilor (20%), de care află prin social media (31%), în special prin Facebook (66%).

64% dintre donatorii europeni sunt şi voluntari, preferă să doneze online (57%), mai ales pentru cauza copiilor şi tinerilor (15%), de care află prin social media (29%), în special prin Facebook (59%).

Prin urmare, majoritatea donatorilor sunt şi voluntari, donează online şi află de cauze prin Facebook. Dar în America de Nord cauza religiei şi credinţei animă mai puternic donatorii, în special la evenimentele de strângere de fonduri, iar celelalte continente preferă cauza copiilor şi tinerilor, fiind diferite doar procentele.

(sursa: INACO, sinteză făcută de Andreea Paul, martie 2018 pe marginea raportului global 2017 Global Trends in Giving Report, https://gallery.mailchimp.com/feb87794e3b3c6cb0d7949bdf/files/d9fede24-402d-48b6-9ce5-51429de9c88e/gg_report_english_9.7.17.pdf.pdf)

Forţa politică a femeilor, Forţa economică a femeilor, acum Forţa civică a femeilor. O trilogie vădit feministă? Primele forme de acţiuni caritabile şi întreprinderi sociale aparţin membrelor Casei Regale a României, care a avut personalităţi feminine cu iniţiativă, curajoase, dedicate până la sacrificiu cauzelor naţionale, fie că e vorba de Regina Elisabeta sau de Regina Maria. Apar româncele „pioniere“ în diferite domenii, chiar mondiale, care au reuşit să spargă gheaţa groasă a inegalităţii de şanse, nu neapărat din feminism, ci din nevoia de afirmare. Avem repere autentice, precum Sarmiza Bilcescu, prima româncă avocat, prima femeie din Europa care a obţinut licenţa în drept la Universitatea din Paris şi prima femeie din lume cu un doctorat în drept. Elisa Leonida Zamfirescu este prima femeie inginer din lume. Virginia Andreescu Haret este prima femeie din lume care a ajuns la gradul de arhitect inspector general. Sofia Ionescu-Ogrezeanu este prima femeie din lume medic neurochirurg. Cecilia Cuţescu-Storck este prima femeie pictor muralist din România şi prima femeie profesor în domeniul artelor în învăţământul superior din Europa. Nadia Comăneci este prima femeie din lume care a atins perfecţiunea în gimnastică şi care a fondat cu mai bine de un deceniu în urmă fundaţia care îi poartă numele.

Acesta este genul de „deschizătoare de noi drumuri sociale“ pe care caut să-l promovez prin prezentele demersuri editoriale. Asta pentru că, datorită istoriei contorsionate a acestor meleaguri, noi, femeile, am ajuns ca în anii ’90 să luăm totul de la zero, să începem să construim de la nivelul solului companii sau organizaţii politice, instituţii de caritate, asociaţii şi fundaţii dedicate educaţiei, sănătăţii, culturii şi performanţei.

Investigarea inegalităţilor de gen în România a fost luată în seamă cu zâmbete amuzate abia în ultimul deceniu, iar în dezbaterea publică şi-a găsit locul doar în ultimii ani. Pilonul European al Drepturilor Sociale ca mecanism de monitorizare şi acţiune aşeza egalitatea de gen şi egalitatea de şanse la rang de prioritate în UE în anul 2017, alături de accesul la piaţa muncii, condiţii de muncă echitabile, protecţia socială şi incluziunea socială¹¹. Activismul şi civismul nu sunt calităţi unice feminine, însă femeile se dovedesc mai implicate civic decât bărbaţii pe harta inovatorilor sociali din România; cum spuneam, raporturile se inversează net în favoarea bărbaţilor când vine vorba despre puterea politică şi cea antreprenorială, femeile recuperând, mai semnificativ, decalajele de gen din mediul de afaceri în ultimii ani.

E adevărat că, din punct de vedere istoric, femeile, trăind într-o societate provenită dintr-o tradiţie marcant masculină, au fost printre primele care au iniţiat mişcări de emancipare. Sufragetele au fost cele care au cerut egalitate în drepturi; Rosa Parks, şi nu un bărbat, a fost cea care nu s-a ridicat de pe scaunul rezervat albilor.

Într-o analiză generală a unei societăţi, este firesc ca unei sondări politice şi economice să-i urmeze şi una civică – din nevoia de a „descrie“ complet o epocă şi, în cazul demersului acestei trilogii, din necesitatea de a completa un gen prin abordarea tuturor caracteristicilor esenţiale în această perioadă istorică.

Româncele au reuşit să facă saltul de la statutul juridic al „femeii-bun“, de acum o sută de ani (exact aşa era tratată femeia la noi, în Codul Civil), la „femeia-persoană“, care dobândeşte cu greu „dreptul“ de a profesa între cele două războaie mondiale, la „femeia-angajat“ şi, din ce în ce mai des, la „femeia-angajatoare“ sau, în ultimele trei decenii, la „femeia-politician“.

De fiecare dată a mai căzut un zid al neputinţei. Despre aceste salturi am discutat detaliat în volumele Forţa politică a femeilor şi Forţa economică a femeilor. Acum a venit momentul să aduc argumente pentru faptul că femeile şi-au asumat rolul de generatoare de schimbare prin forţa civismului şi au făcut saltul de la „femeia pasivă social“ la „femeia activă civic“.

Prin urmare, vă propun acum 102 repere civice feminine care să vă convingă prin naturaleţea şi iubirea pentru cei din jur şi pentru comunităţile din care fac parte, repere de civism care au reuşit să schimbe profund România, fie că e vorba de performanţa sportului Nadiei Comăneci sau de magia iubirii Melaniei Medeleanu.

Titlul cărţii se justifică. Cuvintele vis, curaj şi putere apar cel mai frecvent în mărturiile activistelor civice, de 200 de ori, de aproape 100 de ori şi, respectiv, de peste 50 de ori. Apoi, iubire, generozitate şi dăruire apar fiecare de peste 25 de ori în răspunsurile doamnelor cu care am intrat în dialog. Apare frecvent şi noţiunea de pasiune, aceasta fiind urmată de durere şi lacrimi. Fiecare rând respiră iubire pentru semeni şi munţi de emoţie.

Toate participantele la proiectul acestei cărţi au depăşit provocările şi barierele reprezentate de absenţa resurselor financiare şi de lipsa de implicare a cetăţenilor, de inexistenţa unui cadru legislativ prietenos, de dificultăţile în atragerea voluntarilor, de oportunităţile reduse de colaborare cu sectorul public sau de mentalitatea de tipul „nu se poate“. Cum au reuşit? Vă las să descoperiţi singuri, pas cu pas, participând pagină cu pagină la emoţionantul caleidoscop al binelui colectiv generat de extraordinarele iniţiative civice povestite de cele 102 femei minunate care au participat la scrierea acestei cărţi.

În loc de concluzii, vă propun un omagiu adus Reginei Maria.

1. 2018 GLOBAL NGO Technology Report analizează gradul de conectare a societăţii civile la noile tehnologii informaţionale pentru un eşantion de 5.352 de ONG-uri la nivel global, din 164 de ţări şi 6 continente. Detalii aici: http://techreport.ngo/wp-content/uploads/2018-Tech-Report-English.pdf.

2. În 1945, articolul 71 din Carta Naţiunilor Unite a formalizat implicarea ONG-urilor în procesele şi activităţile ONU.

3. Union of International Associations, https://uia.org/yearbook.

4. 2017 Global Trends in Giving Report, https://gallery.mailchimp.com/feb87794e3b3c6cb0d7949bdf/files/d9fede24-402d-48b6-9ce5-51429de9c88e/gg_report_english_9.7.17.pdf.pdf, pp. 4-5, 13.

5. Ministerul Justiţiei: Registrul Naţional al ONG-urilor – Indexul persoanelor juridice fără scop patrimonial, actualizat la data de 6 martie 2018, http://www.just.ro/registrul-national-ong/, consultat pe 12 martie 2018.

6. România 2017: Sectorul neguvernamental – Profil, tendinţe, provocări, https://www.stiri.ong/assets/files/romania-2017.pdf.

7. #GivingTuesday este o mişcare internaţională adoptată de 90 de ţări, care în ultima zi de marţi din luna noiembrie aduce împreună ONG-uri, instituţii publice, companii pentru a încuraja implicarea în comunitate, pentru a da ceva înapoi comunităţii din care fac parte, dăruind sau participând la acţiuni de voluntariat.

8. Lista ONG-urilor acreditate în Camera Deputaţilor, 12 martie 2018: http://www.cdep.ro/informatii_publice/ong2015.chest_aprobate?par=1.

9. Barometrul Liderilor ONG, FDSC, 2016, preluat din România 2017: Sectorul neguvernamental – Profil, tendinţe, provocări, https://www.stiri.ong/assets/files/romania-2017.pdf, p. 24.

10. Harta Inovatorilor Sociali din România şi a Susţinătorilor lor, 2017, http://ashoka-cee.org/romania/wp-content/uploads/sites/ 8/2017/05/Harta-Inovatorilor-Sociali.pdf.

11. https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_ro#capitolul-iii-protecia-social-i-incluziunea-social.

Angela Achiţei

Ceea ce facem zi de zi ne defineşte practic viitorul

Angela Achiţei este preşedintă a Fundaţiei „Alături de Voi“ România, cu sediul în Uricani, judeţul Iaşi, care oferă servicii sociale şi educaţionale pentru copii şi tineri, pentru persoane cu dizabilităţi şi din grupuri vulnerabile. Fundaţia generează activitate economică prin întreprinderi sociale şi multe iniţiative de suflet.

Cu 20 de ani în urmă, deşi lucram într-o instituţie publică, am avut marea şansă de a participa la un curs de formare organizat de un ONG din România. A fost primul contact cu societatea civilă, care a însemnat o revelaţie pentru mine şi a aprins dorinţa de a face ceva mai mult decât atribuţiile din fişa postului. Însă nu era suficient doar să-mi doresc, trebuia să acţionez în acest sens, iar contextul trebuia să mă lase să construiesc, ceea ce, din păcate, nu s-a întâmplat. Atunci am decis să merg în sectorul privat şi să lucrez pentru un ONG. Aşa mi-am început cariera la Holt International Children’s Services, o organizaţie americană care dezvoltase câteva proiecte foarte frumoase şi necesare în România în ceea ce priveşte protecţia copilului. După trei ani, finanţarea a încetat şi atunci acea organizaţie a decis să înfiinţeze două organizaţii româneşti, una dintre ele fiind Fundaţia „Alături de Voi“ România, pentru care mi s-a propus poziţia de director executiv.

Cu mult entuziasm şi fără prea multe cunoştinţe de management, în 2002 am acceptat provocarea cea mare, aceea de a construi de la zero o organizaţie care să investească continuu în incluziunea socială şi profesională a tinerilor cu dizabilităţi! Cu un buget de 20.000 de dolari, care ne ajungea pentru şase luni de funcţionare, trei asistenţi sociali şi un contabil, am reuşit să dezvoltăm una dintre cele mai mari organizaţii neguvernamentale cu sediul naţional la Iaşi, care funcţionează în prezent ca întreprindere socială de inserţie. În cei 15 ani de activitate, am derulat peste 75 de programe naţionale şi internaţionale, am adus pe piaţă servicii inovatoare, cum ar fi Clubul Tinerilor – un pachet de servicii sociale şi educaţionale pentru copii şi tineri; UtilDeco – unitate protejată în care 40% dintre angajaţi sunt persoane cu dizabilităţi şi din grupuri vulnerabile; jobDirect – o agenţie de plasare şi asistenţă la locul de muncă a persoanelor în nevoie.

Lucrând la începutul activităţii noastre în special cu copii seropozitivi, unul dintre visurile noastre a fost să reuşim, când ajungeau la vârsta majoratului, să-i angajăm pe piaţa muncii. Astfel, în perioada 2004-2007, am înfiinţat mai multe ateliere de terapie vocaţională în domenii precum croitorie, legătorie manuală, artizanat, pictură, confecţionarea lumânărilor decorative şi IT, unde specialiştii noştri făceau terapie prin artă, dar contribuiau şi la dezvoltarea unor abilităţi de viaţă independentă. În 2007, am autorizat aceste ateliere pe cursuri de calificare, încercând astfel să ajutăm adolescenţii seropozitivi HIV, atât din familii, cât şi din centre de plasament, să înveţe o meserie plecând de la vocaţie şi de la ceea ce le plăcea să facă cel mai mult. În paralel, ne-am autorizat şi pe consiliere şi mediere pe piaţa muncii, fiind hotărâţi să-i ajutăm să-şi găsească locuri de muncă (o mare parte din aceşti tineri nu mai urmau o formă de educaţie). Deşi făcuserăm o investiţie consistentă pentru integrarea în muncă a acestor tineri, în 2008-2009 a venit criza economică în România şi, din păcate, nu am reuşit să integrăm niciun tânăr pe piaţa muncii. Dezamăgiţi, am decis atunci să înfiinţăm noi locuri de muncă în propria noastră fundaţie. Astfel, fără să ne dăm seama, am început să facem economie socială şi să funcţionăm ca o întreprindere socială de inserţie, aspecte care au fost introduse şi în Legea Economiei Sociale, la a cărei apariţie a contribuit şi organizaţia noastră.

Până în prezent, peste 50 de tineri cu dizabilităţi au lucrat în întreprinderea noastră socială, dezvoltată sub brandul UtilDeco, din care 18 sunt în continuare colegii noştri, ceilalţi fiind sprijiniţi să se angajeze pe piaţa muncii, întreprinderea socială fiind de fapt un loc de tranziţie.

ADV România avea la finalul lunii septembrie 2017 un număr de 65 de angajaţi, dintre care 24 din grupuri vulnerabile, inclusiv cu dizabilităţi, şi un număr de 10 voluntari activi. Aceştia îşi împart activitatea între programele sociale derulate de fundaţie (trei centre de zi licenţiate şi reunite sub programul Clubul Tinerilor) şi activitatea economică desfăşurată de întreprinderea socială UtilDeco, în care funcţionează ateliere de croitorie şi personalizare, tipografie şi decoraţiuni interioare, arhivare fizică, electronică şi depozitare documente, magazinul online UtilDeco Charity Cash&Carry şi cel mai nou produs, WISE.TRAVEL, un club de turism bazat pe un sistem de microfinanţare inspirat din modelul de antreprenoriat social promovat de Muhammad Yunus. Puteţi descoperi mai multe pe www.alaturidevoi.ro.

Cea mai mare provocare e să reuşeşti să te dezvolţi ca antreprenor social plecând din zona socială. Dacă faci nişte proiecte sociale în calitate de companie, toată lumea apreciază gestul şi implicarea. Când pleci din zona socială şi dezvolţi activităţi generatoare de venit, cu care susţii locuri de muncă şi programe sociale, oamenii au rezerve în a cumpăra de la tine, pentru că sectorul ONG în România este asociat din păcate cu o zonă gri, în special din cauza discursului negativ al autorităţilor centrale. La aceasta se adaugă şi neîncrederea clienţilor că în cadrul unei întreprinderi sociale se pot face produse şi servicii de calitate chiar şi de către persoane cu dizabilităţi sau că preţul tău este competitiv pe piaţă. Dacă legislaţia este golită de facilităţi fiscale şi nonfiscale pentru cei din sectorul antreprenoriatului social, dezvoltarea în domeniul inovaţiei şi competitivităţii reprezintă cu siguranţă o provocare imensă şi doar identificarea unei nişe de piaţă, implementarea de instrumente de business şi parteneriatele strategice te pot menţine în acest sector.

Ne-am dori cât mai mult să vedem oameni dornici să lucreze în întreprinderile sociale, ne-am dori să vedem companii mai responsabile care îşi includ în politica CSR achiziţiile de la întreprinderile sociale de inserţie, ne-am dori să vedem autorităţi ce investesc în dezvoltarea unor astfel de programe în comunitate, iar la nivel de politică publică, ne-am dori ca economia socială să constituie o prioritate!

Dar, pentru că fiecare vis devine realitate doar prin perseverenţă şi prin propriul exemplu de implicare, vom continua să facem ceea ce ştim noi cel mai bine… şi anume să investim în tineri şi să transformăm dizabilitatea în abilitate! Demersul nostru are la bază principiul că „ceea ce facem zi de zi ne defineşte practic viitorul!“.

Elena Briciuc1* despre

Nata Albot

Suntem zece femei care vor să mişte Moldova din loc

Nata Albot a renunţat la o carieră de peste 20 de ani în televiziune ca să-şi înceapă viaţa de la zero în Canada. În celălalt colţ de lume, organizează evenimente şi proiecte care fac să înflorească cultura, arta şi tradiţiile din Republica Moldova. Numele ei a devenit un brand al lucrurilor bine făcute, mai mult, ea e cea care a reuşit să-i facă pe basarabeni să se reîndrăgostească de ţara lor, iar asociaţia pe care a creat-o a devenit un manifest al tinerilor artişti.

Am cunoscut-o pe Nata la Jurnal TV, prin 2012, când era producător general. Eram în anul III la Facultatea de Jurnalism, iar visul meu era să muncesc acolo, pentru că în acei ani Nata a transformat Jurnal TV în cel mai bun post de televiziune din Republica Moldova. Şi asta pentru că vedea dincolo de ecran, promptere şi camere video. Ea a fost primul producător TV din Republica Moldova care a scos un show culinar în stradă! Închipuiţi-vă o tavă imensă de ciulama, zeci de bucătari şi prezentatori, un concert care se desfăşura simultan pe o scenă, sute de mii de telespectatori, şi toată această nebunie transmisă live timp de 4 ore la TV. „Poftă Mare, Chişinău!“ a devenit unul dintre cele mai populare evenimente, pe care telespectatorii îl aşteaptă şi acum în fiecare an, de Hramul Chişinăului.

După cum am observat şi la K Lumea, Nata nu fuge niciodată de muncă, uneori o poţi zări legând panglici alături de voluntari sau cărând decoruri cu oamenii din sat. De aceea o iubeau cei din televiziune şi erau gata să o urmeze peste tot. Prin 2013, la o şedinţă obişnuită de departament, Nata ne-a anunţat că pleacă. Pleacă în Canada ca să-şi reia viaţa de la zero.

Paradoxal însă, odată cu plecarea din ţară, dragostea ei pentru Basarabia şi tot ceea ce înseamnă valoare naţională a căpătat o rezonanţă şi mai puternică. De aici a început toată nebunia. În 2013, alături de Viorica Nagacevschi, fondează Asociaţia K Lumea. În doar câţiva ani, K Lumea a devenit un manifest al tinerilor artişti, al meşterilor populari, al valorilor tradiţionale. K Lumea este şi un manifest al curajului, prin faptul că organizează deja de şase ani evenimente şi proiecte grandioase, care reanimă viaţa culturală a Moldovei.

Cele mai importante evenimente sunt „Balul Brazilor de Crăciun“, concursul anual al studenţilor din domeniul artelor, şi „Mai Dulce“ – Festivalul Tradiţiilor Dulci sau Cel Mai Dulce Festival din Estul Europei. În 2017, festivalul a reuşit să adune patiseri de pe ambele maluri ale Prutului, devenind astfel cel mai mare târg stradal de dulciuri din Europa.

Însă „Ia Mania“ este cel mai grandios proiect, devenind dintr-un simplu eveniment local un festival naţional, care atrage anual sute de turişti din toate colţurile lumii! Anul trecut a fost organizată cea mai mare paradă a portului naţional. Festivalul artelor născute din tradiţii are la bază dragostea faţă de portul popular, faţă de artizani şi faţă de rădăcini. Datorită acestui eveniment, un basarabean din doi are acasă o ie, pe care o poartă cu mândrie! Lavender Fest (Festivalul Levănţicii) şi Summer Berry Fair (târgul care promovează cultivatorii de fructe de pădure din Republica Moldova) sunt alte evenimente care au schimbat faţa Basarabiei prin creativitate şi culoare, oamenii începând să aprecieze mai mult produsele locale.

Totodată, evenimentele create de K Lumea au devenit o punte de lansare pentru tinerii artişti din Republica Moldova şi România. De exemplu, la concursul „MândrIA“, tinerii designeri participă cu colecţii vestimentare inspirate din tradiţii. După ce muncesc aproape jumătate de an la ele, le prezintă în faţa unui public de mii de persoane şi a unui juriu competent. În ultimii ani, la „MândrIA“ au participat şi tineri din România. Spre bucuria noastră, majoritatea participanţilor îşi lansează cu timpul propriul brand pe piaţă. La „Balul Brazilor de Crăciun“ studenţii de la arte sunt încurajaţi să creeze cei mai frumoşi brazi, iar K Lumea organizează o expoziţe deschisă în care vizitatorii votează bradul preferat, care apoi este licitat. „Cai Verzi Pe Pereţi“ este un alt concurs, dedicat creatorilor de picturi murale, pe care îi susţinem cu premii şi mediatizare. Datorită acestui proiect, astăzi în Chişinău puteţi vedea picturi murale create de participanţii la concurs.

Pare că pe Nata o asistă o echipă de sute de oameni? Total greşit, echipa K Lumea înseamnă zece femei – mame care alăptează, mame cu mulţi copii, studente sau doctori în ştiinţe. Toate suntem diferite, dar ne uneşte un singur scop – dragostea faţă de rădăcini şi dorinţa de a mişca Moldova din loc!

Întrucât echipa noastră împărtăşeşte valori politice şi sociale diferite de cele oficiale, în 2016 toate evenimentele s-au desfăşurat fără sponsori. Mai mult, au început să fie intimidaţi şi finanţatorii ediţiilor trecute, iar promovarea noastră la majoritatea posturilor TV şi radio din ţară a fost interzisă. K Lumea a supravieţuit financiar doar din banii încasaţi pe bilete! Închipuiţi-vă, am rămas zece femei în faţa unei furtuni, credeam că sunt ultimele evenimente pe care le mai organizăm. În ciuda crizei prin care treceam, în acel an am avut un număr record de vizitatori! Văzând acest sprijin din partea oamenilor, Natei i-a venit ideea de a trece pe finanţare de tip colectă de fonduri. Adică să ne lăsăm pe mâna oamenilor simpli! A fost un act de curaj – în timp ce unii lideri ar fi preferat un compromis cu autorităţile, Nata a hotărât să rişte şi să schimbe cursul corabiei. Aşadar, în acest moment K Lumea este prima asociaţie din Republica Moldova care supravieţuieşte şi organizează proiecte doar din banii donaţi de oamenii simpli, iar noi ne-am transformat dintr-o asociaţie de zece femei într-una comunitară.

În doar câteva luni, comunitatea a adunat peste 130 de patroni pe www.patreon.com.

K Lumea a devenit un manifest naţional! Unii donează câte 1$ pe lună, alţii câte 50$, iar acest lucru demonstrează încă o dată că Nata a devenit un brand al proiectelor făcute bine, care e susţinut masiv atât de basarabenii de acasă, cât şi de cei din diaspora.

În 2014, Nata Albot este numită Ambasadoarea Turismului Moldovenesc de către Agenţia Naţională a Turismului. Dacă până acum scopul ei era să îi facă pe basarabeni să se reîndrăgostească de ţara lor, acum ea trebuie să facă acest lucru cu lumea întreagă. Datorită ei, ia românească, mămăliga şi mărţişorul au devenit cuvinte noi în vocabularul canadienilor pe care îi cunoaşte şi îi molipseşte de dragostea pentru tot ce e românesc. Participă voluntar la zeci de expoziţii turistice internaţionale. Alături de alţi oameni pasionaţi, construieşte standuri, montează filmuleţe turistice, găteşte sute de plăcinte, toate acestea pentru ca străinii să afle cât mai multe lucruri frumoase despre noi. De exemplu, pentru a ne reprezenta ţara la un concurs culinar din Ottawa, Nata a gătit 300 de porţii de ardei umpluţi, alături de gospodinele din comunitate, iar în 2017 Republica Moldova a participat pentru prima dată la expoziţia World of Taste din Toronto.

Ajunsă la Montréal, Nata a decis să revină la studii şi să aprofundeze domeniul culinar, specializându-se în turism culinar şi organizare de evenimente. Departe de casă, a simţit nevoia de a scrie o carte de bucate tradiţionale, pentru a salva reţetele cu care a fost crescută de părinţii săi. În scurt timp, Moldova din bucătăria mamei mele a fost tradusă în limba engleză. În 2017, Eat Like Moldovans a fost premiată în China cu medalia de bronz la Gourmand World Cookbook Award, la categoria „Bucătăria Europei de Est“. Proiectele Natei Albot au reuşit să schimbe la faţă şi spitalele de copii. Odată cu K Lumea a fost fondat şi proiectul Arterapia, o premieră pentru Republica Moldova. O bună parte din suma colectată din vânzările de bilete e folosită pentru a decora pereţii spitalelor cu scene din poveştile româneşti. Rezultatele acestei munci pot fi admirate în saloanele Spitalului Clinic Municipal pentru Copii nr. 1 din Chişinău.

În 2015, Nata Albot a fost printre primele persoane publice din ţară care a vorbit despre necesitatea integrării sociale a copiilor cu autism. A organizat mai multe campanii de colectare de fonduri pentru a sprijini familii din Moldova să îşi ducă copiii la Centrul pentru Copii cu Autism „Puzzle Kids“.

Diaspora vede în Nata Albot speranţa de a se reîntoarce într-o ţară „ca afară“, iar cei de acasă speră că, datorită acestei femei, oamenii nu îşi vor mai dori să plece peste hotare.

1* Membră a echipei K Lumea.