Romanian edition © 2013 by Editura POLIROM. All rights reserved.

www.polirom.ro

Editura POLIROM

Iaşi, B-dul Carol I nr. 4; P.O. BOX 266, 700506

Bucureşti, Splaiul Unirii nr. 6, bl. B3A, sc. 1, et. 1;

sector 4, 040031, O.P. 53, C.P. 15-728

ISBN ePub: 978-973-46-3468-2

ISBN PDF: 978-973-46-3469-9

ISBN print: 978-973-46-3341-8

Coperta: Carmen Parii

Pe copertă: © iStockphoto.com/Emine Bayram

Această carte în format digital (e-book) este protejată prin copyright şi este destinată exclusiv utilizării ei în scop privat pe dispozitivul de citire pe care a fost descărcată. Orice altă utilizare, incluzând împrumutul sau schimbul, reproducerea integrală sau parţială, multiplicarea, închirierea, punerea la dispoziţia publică, inclusiv prin internet sau prin reţele de calculatoare, stocarea permanentă sau temporară pe dispozitive sau sisteme cu posibilitatea recuperării informaţiei, altele decât cele pe care a fost descărcată, revânzarea sau comercializarea sub orice formă, precum şi alte fapte similare săvârşite fără permisiunea scrisă a deţinătorului copyrightului reprezintă o încălcare a legislaţiei cu privire la protecţia proprietăţii intelectuale şi se pedepsesc penal şi/sau civil în conformitate cu legile în vigoare.

Lectura eco - un supererou al lumii moderne!

Versiune digitală realizată în colaborare cu Libris.ro

KORY FLOYD este profesor de comunicare la Arizona State University, unde susţine şi cursuri doctorale de psihologie clinică, psihologie socială şi sănătate globală. Este autorul volumelor: Communicating Affection: Interpersonal Behavior and Social Context (2008), Biological Dimensions of Communication: Perspectives, Methods, and Research (2009), Nonverbal Communication (2010), Communication Matters (2010).

Pentru toţi cei care muncesc ca să ne facă viaţa mai bună

Casete

Comunicarea: zona întunecată/luminoasă

Zona întunecată

Telefoane mobile şi familii stresate

Intoleranţa culturală: discriminarea studenţilor musulmani în campusurile universitare din SUA

Riscurile asociate cu dezvăluirea statutului de infectat cu hiv

Tulburările de alimentaţie şi presiunea de a fi atrăgător

Urmărirea telefoanelor mobile

Rolul alcoolului în conflictele din relaţii

Rănirea celor pe care îi iubim: înşelarea poate distruge încrederea

Zona luminoasă

Văd lumea altfel: îndrăgostiţii şi ochelarii cu lentile roz

Apelaţi la ajutor: mesaje online de alinare şi speranţă

Este bine să te simţi bine: beneficiile emoţiilor pozitive pentru sănătate

Prieteni pe Facebook: 302 este numărul magic

Realitate sau ficţiune?

Internetul ne face mai fericiţi

Relaţiile heterosexuale sînt mai stabile şi mai satisfăcătoare decît relaţiile gay şi lesbiene

Femeile sînt mai vorbăreţe decît bărbaţii

Exprimarea emoţiilor este benefică

Limbajul determină semnificaţiile la care ne putem gîndi

Din perspectiva cărui privitor? Percepţiile privind frumuseţea variază mult de la o cultură la alta.

Sexul contează: bărbaţii şi femeile ascultă în mod diferit.

Relaţiile sociale ne menţin sănătoşi

Familia americană medie rămîne o familie nucleară.

Dacă vă străduiţi suficient de mult, puteţi rezolva orice conflict.

Absenţa contactului vizual este cel mai sigur indiciu al minciunii

Conect@ţi-vă

Eticheta pe internet – comunicare adecvată

Cultura Facebook

Recunoaşteţi indiciile: dependenţa de internet

Oameni 2.0: Percepţiile avatarurilor 

Limbajul echivoc online: genul şi limbajul în bloguri 

Implicarea imediată în cursurile online 

Gestionarea excedentului de informaţii online 

Contagiunea emoţională în cyberspaţiu 

Folosirea comentariilor sociale în cadrul unui curs online 

Mama şi tata găsiţi pe Facebook 

Putere socială în stil Twitter 

E-mailurile de serviciu sînt pline de minciuni 

Evaluaţi-vă aptitudinile

Căutaţi-vă pe Google: gestionarea imaginii proprii online 

Alocentrismul 

Cît de bine puteţi diferenţia opiniile de afirmaţiile factuale? 

Ce nivel de inteligenţă emoţională aveţi? 

Identificarea hărţuirii sexuale la locul de muncă

Cît de bine puteţi identifica un mesaj de confirmare? 

Evitaţi dezinhibarea online 

Adevărul despre minciună 

Aveţi aptitudini?

Dimensiunea relaţională a comunicării

Complexitate cognitivă

Norme culturale 

Vorbirea expresivă

Predicţia care se autoadevereşte 

Figurare 

Erorile atribuirii instrumentale 

Verificarea directă a percepţiilor 

Apelul la logos 

Afirmaţii la persoana întîi 

Adaptarea la diferenţele dintre sexe 

Elaborarea unor interpretări pentru comportamente nonverbale 

Parafrazarea 

Ascultarea empatică în cazul suferinţei 

Diminuarea anxietăţii sociale 

Reîncadrarea 

Oferirea asigurărilor 

Separarea dimensiunii sociale de dimensiunea sarcinilor în relaţiile superior-subordonat 

Cum să reacţionaţi la manifestările emoţionale negative 

Exprimarea feedbackului evaluativ 

Mesaje neutre 

Compromisul 

Identificarea tipurilor de distorsionare a adevărului 

Detectarea distorsionării adevărului 

Dragi cititori,

Îmi amintesc şi acum cum a reacţionat familia mea cînd am spus că vreau să studiez comunicarea. Ştii deja să comunici, îmi amintesc că a spus o rudă. Membrilor familiei mele comunicarea li se părea ceva de la sine înţeles, prin urmare nu le era clar de ce am nevoie de un doctorat ca să o înţeleg.

Se pare că mulţi oameni au aceeaşi impresie ca rudele mele. Deoarece comunicăm aproape în fiecare zi, este greu să nu concepem comunicarea ca fiind complet intuitivă.

Acest lucru se verifică îndeosebi în cazul comunicării interpersonale, deoarece crearea şi menţinerea relaţiilor cu ceilalţi constituie o activitate larg răspîndită. Cercetările şi studiile formale ne pot învăţa ceva ce nu ştim deja din experienţa trăită? Nu sîntem cu toţii experţi în comunicarea interpersonală? De dragul disputei, să presupunem că am fi. Prin urmare, de ce atît de frecvent ne înţelegem greşit unii pe alţii? De ce rata divorţurilor este atît de ridicată? Cum de – se pare – femeile şi bărbaţii vorbesc limbi diferite? Cum explicăm popularitatea cărţilor de autoajutorare, a consilierilor specializaţi în relaţii şi a talk-show-urilor? Dacă sîntem cu toţii experţi în comunicarea interpersonală, de ce aceasta este atît de dificilă uneori? Poate că totuşi comunicarea nu este atît de intuitivă pe cît s-ar crede.

Cînd am scris prima ediţie a cărţii Comunicarea interpersonală, scopul meu era să-i ajut pe studenţi să înţeleagă cum anume comunicarea interpersonală le afectează relaţiile şi le influenţează sănătatea, fericirea şi calitatea vieţii. Am vrut să-i îndemn pe studenţi să depăşească noţiunile comune legate de comunicare şi să îi ajut să înţeleagă valoarea investigării sistematice a proceselor interpersonale. Am vrut să satisfac priorităţile respective, vorbind cu studenţii într-un mod care să le suscite interesul şi să-i încurajeze să folosească atît conţinutul, cît şi instrumentele cognitive, în vederea relaţionării teoriilor şi conceptelor cu propriile lor experienţe.

Lumea noastră se schimbă rapid în prezent – la fel şi modalităţile în care comunicăm. În ultimii ani, am văzut cum oamenii folosesc formele de comunicare mediate de calculator în moduri care altădată nici nu puteau fi imaginate. Soldaţi aflaţi în misiune urmăresc în direct cum li se nasc copiii, pe Skype. Studenţii organizează manifestaţii anunţate cu mai puţin de o zi înainte, prin Twitter. Adulţii încredinţaţi spre adopţie cînd erau copii folosesc Facebook-ul pentru a-şi găsi părinţii biologici. Şi, în pofida dezvoltării acestor platforme noi de comunicare, e-mailul nu este nici pe departe pe cale de dispariţie: majoritatea adulţilor au declarat în cadrul unui studiu recent că au folosit e-mailul mai mult sau la fel de mult în ultimul an. Fiecare tehnologie nouă ne micşorează şi mai mult lumea, astfel încît aptitudinile legate de comunicarea interpersonală devin tot mai valoroase. Urmărind în continuare scopul iniţial al bunăstării şi al aplicaţiilor cotidiene, această nouă ediţie a Comunicării interpersonale îi ajută pe studenţi să-şi consolideze aptitudinile interpersonale de care au nevoie pentru a comunica eficient în mediile de astăzi.

În mod ideal, un manual bun nu numai că va trezi interesul şi entuziasmul studenţilor, ci le va oferi şi profesorilor un sprijin relevant, actual şi de bună calitate. Această a doua ediţie le oferă profesorilor propria lor ediţie a textului, cu adnotări marginale, precum şi un site şi un set de teste care îşi propune să anime acest curs de comunicare în propria lor sală de curs. Profesorii şi studenţii vor beneficia de pe urma adăugării platformei Connect Interpersonal, o platformă online de învăţare, flexibilă, inovatoare, care include LearnSmart, un instrument adaptabil de evaluare; activităţi de învăţare directă; chestionare, precum şi un e-book integrat. Platforma Connect Interpersonal le permite instructorilor să adapteze mai bine durata orelor de curs la necesităţile studenţilor şi le oferă studenţilor foarte multe oportunităţi pentru exersarea şi evaluarea aptitudinilor interpersonale. Sper ca rezultatul acestor eforturi să fie un pachet coerent de materiale interesante şi actuale pentru studiul comunicării interpersonale.

Colaboratori

Sînt foarte recunoscător unui grup de profesori excepţionali, cu inteligenţă perceptivă, din întreaga ţară, care au revizuit lucrarea şi mi-au oferit opinii şi sugestii care au contribuit la o amplă îmbunătăţire a celei de-a doua ediţii1* a Comunicării interpersonale.

Revizori ai manuscrisului

Courtney Allen, University of Florida

Amy Arellano, Kansas City, Kansas, Community College

Jacob Arndt, Kalamazoo Valley Community College

Suzanne Atkin, Portland State University

Cameron Basquiat, College of Southern Nevada

Carol L. Benton, University of Central Missouri

Leah E. Bryant, DePaul University

Nanci Burk, Glendale Community College

Jack Byer, Bucks County Community College

Judy Carter, Amarillo College

Donetta Cooper, Ivy Tech Community College

Tasha Davis, Austin Community College – Northridge

Jennifer Del Quadro, Northampton Community College

Donna Ditton, Ivy Tech Community College

Jean Dolan, Bucks County Community College

Katrina M. Eicher, Kentucky Community & Technical College

Jodi Gaete, Suffolk County Community College

Colleen Garside, Weber State University

Jill Gibson, Amarillo College

Ava Good, San Jacinto College

Stacy Gresell, Lone Star College CyFair

Neva Kay Gronert, Arapahoe Community College

Anneliese M. Harper, Scottsdale Community College

Tina M. Harris, University of Georgia

Terry Helmick, Johnson County Community College

John Hyatt, Trident Technical College

Jacob Isaacs, Ivy Tech Community College – Lafayette

Jacqueline Luongo, Johnson County Community College

Jessica Moore, North Carolina State University

Mark Morman, Baylor University

Thomas Morra, Northern Virginia Community College

David Moss, Mt. San Jacinto College

Susan Olson, Mesa Community College

Lisa M. Orick-Martinez, Central New Mexico Community College

Daniel Paulnock, Saint Paul College

Amber Reinhardt, University of Missouri – St. Louis

Sarah Riley, University of Kentucky

Barbara Rochon, Bay de Noc Community College

Paul Schrodt, Texas Christian University

Alan Shiller, Southern Illinois University, Edwardsville

Jamie Stech, Iowa Western Community College

Brigit K. Talkington, George Mason University

Calvin L. Troup, Duquesne University

Joseph M. Valenzano III, University of Dayton

Aimee Zadak, Nova Southeastern University

Lori Zakel, Sinclair Community College

Kent Zimmerman, Sinclair Community College

Colaboratori la Connect

Courtney Allen, University of Florida

Leah E. Bryant, principal expert de specialitate, DePaul University

Nanci Burk, Glendale Community College

Stacy Gresell, Lone Star College CyFair

Jacqueline Luongo, Johnson County Community College

Revizori ai cercetărilor digitale

Courtney Allen, University of Florida

Cameron Basquiat, College of Southern Nevada

Jack Byer, Bucks County Community College

Jean Dolan, Bucks County Community College

Tina M. Harris, University of Georgia

Jacqueline Luongo, Johnson County Community College

Thomas Morra, Northern Virginia Community College

Susan Olson, Mesa Community College

Amy Poteet, Ashland Community & Technical College, Kentucky

Amber Reinhardt, University of Missouri – St. Louis

Alan Shiller, Southern Illinois University, Edwardsville

Jamie Stech, Iowa Western Community College

Revizori ai designului

Hilary Altman, Merritt College

Amy Arellano, Kansas City, Kansas, Community College

Jacob Arndt, Kalamazoo Valley Community College

Jack Byer, Bucks County Community College

Donna Ditton, Ivy Tech Community College – Northeast Indiana

James C. Duncan, Ivy Tech Community College – Central Indiana

Nicole Juranek, Iowa Western Community College

Steven King, Ivy Tech Community College – Southern Indiana

Brian Lempke, University of Phoenix

Richard Morales, Sinclair Community College

Jorge Mota, San Jacinto College

Joanne Tucker, Dutchess Community College

1*. Kory Floyd, Interpersonal Communication, Second edition, McGraw-Hill, 2011 (n. ed.).

Mulţumiri

Unul dintre lucrurile care îmi plac cel mai mult cînd scriu cărţi este că foarte mulţi oameni au roluri esenţiale legate de apariţia unei cărţi noi. Aceasta nu a fost o excepţie şi îmi face plăcere să le mulţumesc celor a căror contribuţie şi sprijin au fost esenţiale pentru cartea pe care o citiţi acum.

În primul rînd, recunoştinţa mea sinceră se îndreaptă spre toţi cei de la McGraw-Hill Higher Education. Este o reală plăcere să lucrezi cu ei şi să îi cunoşti. Steve Debow, Mike Ryan, Rhona Robbin, Leslie Oberhuber, Mika De Roo, Susan Goujinstook, David Patterson, Jamie Daron şi Elena Mackawgy au reprezentat o sursă constantă de inspiraţie, energie, umor şi căldură şi apreciez foarte mult relaţia pe care o am cu fiecare dintre ei. De asemenea, le aduc mulţumiri speciale editorului responsabil cu producţia, Holly Irish, şi Cassandrei Chu şi echipei ei de design, pentru creativitatea lor excepţională, precum şi managerului de produse digitale Janet Byrne Smith şi managerului de proiecte media Mathew Sletten, pentru munca lor plină de pricepere la proiectul Connect.

Sylvia Mallory este un editor de dezvoltare excelent. Şi-a dedicat nenumărate ore sarcinii de a face această carte cît mai inedită şi mai interesantă posibil şi a realizat acest lucru cu foarte mult tact. Fiecare pagină din această carte a fost îmbunătăţită datorită implicării ei şi nu îi pot mulţumi îndeajuns.

De asemenea, vreau să-mi exprim mulţumiri entuziaste la adresa întregii echipe de vînzări de la McGrawHill Higher Education. Aceştia sînt specialiştii care vă vizitează campusurile şi se asigură că studenţii şi profesorii dispun de tot ceea ce le trebuie pentru a avea succes în clasă. Este o slujbă solicitantă şi uneori ingrată, dar reprezentanţii McGraw-Hill sînt într-adevăr devotaţi succesului dumneavoastră, iar eu apreciez tot ceea ce fac ei.

În cele din urmă, voi fi întotdeauna recunoscător sprijinului pe care mi-l acordă familia şi prietenii mei. Cu cît învăţ mai mult despre comunicarea interpersonală, cu atît apreciez mai mult oamenii care mă acceptă, mă valorizează, mă provoacă şi mă iubesc. Vă ştiţi care sînteţi şi vă mulţumesc.

1

Despre comunicare

1 De ce comunicăm

2 Specificul comunicării

3 Cum comunicăm la nivel interpersonal

4 Consolidarea competenţelor de comunicare

COMUNICAREA POATE SALVA VIAŢA UNUI OM

Serialul Intervention de pe postul de televiziune A&E prezintă cazuri ale unor tineri adulţi care se confruntă cu riscuri serioase din cauza dependenţei de alcool, droguri sau jocuri de noroc, din cauza tulburărilor de alimentaţie sau din cauza contactelor sexuale neprotejate. Fiecare episod include o intervenţie reală, o conversaţie structurată în care familia persoanei dependente şi prietenii acesteia încearcă să o convingă să apeleze la ajutor calificat. Acesta a fost şi cazul lui Brooks, un tînăr de 21 de ani care a devenit dependent de droguri după ce a rămas paralizat de la mijloc în jos din cauza unui accident rutier. Cînd familia lui a intervenit, fratele lui mai mic, Chace, a insistat ca Brooks să se interneze într-un centru de tratament:

Brooks, am văzut că dependenţa de droguri ţi-a afectat viaţa în mod negativ în mai multe privinţe. A distrus relaţia apropiată pe care o aveam noi doi cîndva. Dormi toată ziua şi te distrezi toată noaptea. Nu este bine ca eu să te sprijin să trăieşti aşa în continuare. Te pot susţine doar dacă vrei să te ajuţi tu însuţi. Vrei să mergi astăzi la tratament?

Ca urmare a comunicării în familie, Brooks a iniţiat tratamentul de recuperare. Deşi recuperarea lui a fost un proces îndelung şi dureros, a renunţat la droguri în decembrie 2006. Pentru Brooks şi familia lui, prin urmare, comunicarea a avut un efect pozitiv – poate chiar i-a salvat viaţa.

Este aproape imposibil să supraestimăm importanţa relaţiilor noastre apropiate. Prietenii noştri ne pot face să rîdem, ne ajută să ne păstrăm sănătatea mintală şi ne readuc pe linia de plutire cînd sîntem deprimaţi. Partenerii noştri de cuplu ne pot face să ne simţim de parcă am fi singura persoană din lume care contează, iar uneori rudele noastre ne copleşesc cu dragostea „dură” necesară pentru ca să ne fie bine, aşa cum a făcut fratele lui Brooks pentru el. Concomitent, relaţiile pot constitui o provocare profundă. Uneori, chiar şi cei mai apropiaţi prieteni ne pot enerva. Uneori, membrii familiei nu sînt foarte sinceri cu noi. Uneori nu ştim prea bine cum să le oferim ajutor celorlalţi cînd au nevoie de el.

Faptul că relaţiile dintre oameni pot fi sursa unor bucurii şi a unor suferinţe foarte mari este cît se poate de remarcabil. Ce anume diferenţiază o relaţie care merge bine de una care merge prost? Unul din factorii cei mai importanţi este felul în care comunicăm. Dacă Chace nu ar fi avut curajul să-l abordeze în mod direct pe fratele lui cu privire la dependenţă, poate că Brooks nu s-ar fi lăsat convins niciodată să renunţe.

1. De ce comunicăm

Întrebarea „De ce comunicăm?” poate părea la fel de inutilă ca întrebarea „De ce respirăm?”. La urma urmei, vă puteţi imagina existenţa dumneavoastră fără comunicare? Desigur, cu toţii avem momente în care preferăm să fim singuri. Totuşi, majoritatea am considera că este aproape imposibil – şi foarte nesatisfăcător – ca de-a lungul vieţii să nu avem şansa de a interacţiona cu alţii. Poate din acest motiv petrecem atît de mult timp comunicînd, fie faţă în faţă, fie pe cale electronică (vezi tabelul 1.1).

S-ar putea crede că, întrucît comunicăm atît de mult, sîntem cu toţii experţi în comunicare. În realitate însă, adesea nu recunoaştem cu cîte provocări ne confruntăm sub aspectul comunicării. Pentru a învăţa să eliminăm aceste provocări, trebuie să începem prin a analiza în primul rînd de ce anume comunicăm. După cum vom descoperi în această secţiune, comunicarea ne influenţează multe aspecte ale existenţei, de la necesităţile fizice şi alte necesităţi cotidiene la experienţele noastre legate de relaţii, spiritualitate şi identitate.

Tabelul 1.1. Viaţa online: comunicare în cyberspaţiu

18

Numărul de ore pe săptămînă pe care americanul obişnuit le petrece pe Internet

87

Procentul de adolescenţi americani care ţin telefonul mobil la îndemînă cînd dorm

357

Numărul de mesaje text trimise de americanul obişnuit într-o lună

600

Numărul de tweeturi trimise pe secundă

141.000.000

Numărul de bloguri active online

247.000.000.000

Numărul mediu de e-mailuri trimise zilnic

Surse: Compania Nielsen, Pew Research Center; Twitterblog; Blogpulse. Statisticile datează din mai 2010.

Comunicarea satisface necesităţi fizice

Comunicarea ne menţine sănătoşi. Fiinţele umane au o componentă socială atît de puternică, încît, cînd ni se neagă şansa de a interacţiona, sănătatea mintală şi psihică poate avea de suferit. Acesta este un motiv major pentru care izolarea este o pedeapsă atît de aspră. O serie de studii au evidenţiat că, atunci cînd oamenii sînt izolaţi de ceilalţi o perioadă îndelungată, sănătatea li se poate deteriora rapid¹. La fel, persoanele care se simt izolate din punct de vedere social din cauza sărăciei, lipsei unei locuinţe, din cauza unei boli mintale sau a obezităţii pot fi afectate la rîndul lor de lipsa interacţiunii cu ceilalţi².

Subiect de discuţie: Studenţii pot fi uimiţi să afle că oamenii care iau parte la experimente privind izolarea dau dovadă adesea de detresă emoţională şi psihologică după doar cîteva zile.

Afirmaţia că nu putem supravieţui fără contact uman poate părea exagerată, dar nu este departe de adevăr, după cum o demonstrează un experiment bizar din secolul al XIII-lea. Împăratul german Frederic al II-lea voia să ştie ce limbă ar vorbi oamenii în mod natural, dacă nu ar fi învăţaţi o anumită limbă. Ca să afle acest lucru, a încredinţat 50 de nou-născuţi unor îngrijitoare care trebuiau doar să-i hrănească şi să-i îmbăieze, fără să le vorbească sau să îi ţină în braţe. Împăratul nu a aflat niciodată răspunsul la întrebarea lui, deoarece toţi copiii au murit³. Respectivul experiment a fost cu siguranţă lipsit de etică, adică nu a respectat principiile fundamentale care îi călăuzesc pe oameni cînd judecă dacă ceva este corect sau greşit din punct de vedere moral. Din fericire, un astfel de experiment nu ar fi repetat în prezent, însă, după cum observă expertul în atingeri Tiffany Field, studiile mai recente efectuate în orfelinate şi centre de adopţii au arătat în mod convingător că interacţiunea umană, îndeosebi atingerea, este esenţială pentru supravieţuirea şi dezvoltarea normală a bebeluşilor⁴.

Interacţiunea socială contribuie şi la menţinerea sănătăţii adulţilor. Conform studiilor, persoanele lipsite de conexiuni sociale puternice, ca, de exemplu, prietenii şi relaţii familiale strînse, tind mai degrabă să sufere de afecţiuni grave, de pildă, afecţiuni cardiace şi hipertensiune arterială, în comparaţie cu persoanele care au relaţii apropiate, satisfăcătoare⁵. De asemenea, primele au şanse mai mari să prezinte afecţiuni minore, de exemplu, viroze, iar adesea au nevoie de mai mult timp pentru a-şi reveni după boli sau răniri⁶. Cercetătorii în domeniul comunicării Chris Segrin şi Stacey Passalacqua au descoperit chiar că singurătatea este asociată cu tulburări de somn şi cu stres⁷.

Etica în prim-plan: Experimentul privind „limbajul natural” ar fi un bun subiect de discuţie despre etica cercetărilor privind comunicarea. Toate studiile, indiferent cît de bine intenţionate, implică cel puţin o anumită doză de risc pentru participanţi. Evaluarea acestor riscuri în raport cu potenţialele beneficii ale informaţiilor care ar putea fi aflate constituie o problemă permanentă privind efectuarea studiilor.

Importanţa interacţiunii sociale este adesea evidentă pentru persoanele stigmatizate. Un stigmat este o caracteristică ce discreditează o persoană, făcînd să fie privită drept anormală sau indezirabilă⁸. Totuşi, nu atributul în sine stigmatizează persoana respectivă, ci modul în care acel atribut este perceput de ceilalţi membri ai societăţii din care face parte persoana. De exemplu, în Statele Unite, infectarea cu HIV este amplu stigmatizată din cauza asocierii sale cu două populaţii marginalizate – homosexualii şi utilizatorii de droguri administrate intravenos –, chiar dacă multe persoane infectate cu HIV nu aparţin nici unuia dintre aceste grupuri⁹. Americanii nu au tendinţa de a stigmatiza persoanele cu astm, diabet sau chiar cancer în aceeaşi măsură ca pe cele infectate cu HIV, deşi şi celelalte boli pot fi grave şi pot chiar să pună viaţa în pericol.

► stigmat Caracteristică ce discreditează o persoană, făcînd-o să fie considerată anormală sau indezirabilă.

Cercetarea în prim-plan: Psihologul Sheldon Cohen a descoperit că, cu cît reţeaua socială a unei persoane este mai solidă, cu atît persoana respectivă are mai puţine şanse de a suferi de viroze.

Imaginaţi-vă cît de dificil ar fi să comunicaţi dacă nu aţi putea vorbi limba pe care o folosesc toţi ceilalţi. Aceasta este o experienţă comună multor imigranţi.

Persoanele stigmatizate se pot simţi adesea izolate, incapabile să se „integreze” în rîndul celorlalţi. În consecinţă, pot avea tendinţa de a resimţi într-o măsură mai mare efectele negative fizice ale interacţiunii sociale limitate. În plus, cu cît au mai puţine interacţiuni sociale, cu atît tind să continue să se simtă stigmatizate. Deşi nu toată lumea are nevoie de acelaşi grad de interacţiune pentru menţinerea sănătăţii, comunicarea joacă un rol important în acest sens.

Comunicarea satisface necesităţi relaţionale

Pe lîngă necesităţile noastre fizice, avem o serie de necesităţi relaţionale, ca, de exemplu, nevoia de companie şi afecţiune, relaxare şi evadare¹⁰. Nu avem neapărat cu toţii aceleaşi necesităţi în relaţiile noastre – probabil că vă apreciaţi prietenii din motive oarecum diferite decît cele pentru care vă apreciaţi rudele, de exemplu. Ideea principală este însă că avem nevoie de relaţii, iar comunicarea constituie o componentă importantă a modului în care construim şi menţinem relaţiile respective¹¹.

Gîndiţi-vă la modul în care multe structuri din vieţile noastre sînt destinate promovării interacţiunilor sociale. Cartierele, şcolile, locurile de muncă, mallurile, cinematografele şi restaurantele sînt toate cadre sociale în care interacţionăm cu alţi oameni. În plus, Internetul oferă modalităţi nenumărate de a ne conecta cu ceilalţi, iar multe persoane îşi fac prieteni noi – sau chiar cunosc parteneri de cuplu – online¹². Imaginaţi-vă cît de dificil ar fi să întemeiaţi şi să menţineţi relaţii sociale solide dacă v-ar lipsi capacitatea de a comunica cu oamenii. Specialista în dezvoltare umană Rosemary Blieszner a descoperit că aceasta este o experienţă comună pentru mulţi emigranţi, care adesea învaţă cu dificultate valorile culturale şi limba noilor lor medii, iar mulţi se pot simţi singuri sau ignoraţi de ceilalţi, pe parcursul acestui proces¹³.

Exerciţiu de redactare: Cereţi-i fiecărui student să alcătuiască o listă de zece prieteni şi să noteze cîte trei-patru lucruri pe care le apreciază cel mai mult la fiecare. Folosiţi acest exerciţiu pentru a genera conversaţii despre necesităţile relaţionale şi despre modul în care apelăm la o diversitate de persoane pentru a ni le satisface. Acest exerciţiu va demonstra că nici o persoană, nici măcar partenerul conjugal, nu ne poate satisface toate necesităţile relaţionale.

Unii cercetători consideră că nevoia noastră de a avea relaţii este atît de puternică, încît ne putem descurca greu fără ele¹⁴. De exemplu, studiile au demonstrat că o viaţă socială bogată este unul dintre cei mai clari indicatori ai fericirii generale a unei persoane¹⁵. Totuşi, simpla interacţiune nu este suficientă: studiile relevă că implicarea în conversaţii semnificative induce fericirea, în timp ce „discuţiile banale” sînt asociate cu o diminuare a stării de bine¹⁶. În filmul No Strings Attached (Fără obligaţii, 2011), Adam (interpretat de Ashton Kutcher) şi Emma (interpretată de Natalie Portman) încearcă să-şi menţină relaţia strict fizică şi superficială, dar descoperă că au nevoie de ceva mai semnificativ unul de la celălalt.

Subiect de discuţie: Întrebaţi studenţii cîţi dintre ei au cunoscut online persoane pe care le consideră prieteni veritabili. În ce fel i-a ajutat Internetul să-şi consolideze relaţiile? În ce mod – dacă există vreunul – le-a afectat capacitatea de a relaţiona cu ceilalţi?

Conform studiilor efectuate de sociologul Norval Glenn şi de psihologul Charles Weaver, cel mai important factor anticipator al fericirii în viaţă este – de departe – fericirea maritală¹⁷. A avea o căsnicie fericită este mai important decît venitul, statutul conferit de locul de muncă, educaţie, timpul liber sau orice altceva, din perspectiva satisfacţiei unei persoane. În sens negativ, persoanele care au căsnicii nefericite tind într-o măsură mult mai mare să sufere de depresie majoră şi au o stare de sănătate mai precară decît persoanele cu căsnicii fericite¹⁸.

Relaţia de tip cauză şi efect dintre căsnicie şi fericire nu este simplă. Se poate ca fericirea şi bunăstarea să fie stimulate de căsniciile solide sau se poate ca oamenii fericiţi, sănătoşi să aibă mai multe şanse de a fi căsătoriţi. Indiferent ce stă la baza acestei asocieri, este clar că relaţiile personale joacă un rol important în viaţa noastră, iar comunicarea ne ajută să le formăm şi să le menţinem.

În afara sălii de curs: Cereţi-le studenţilor să intervieveze informal persoane importante din viaţa lor: un părinte, un coleg de cameră, partenerul de cuplu, un prieten vechi. Ar trebui să întrebe pe fiecare persoană: „Cum mi-ai descrie personalitatea folosind cinci cuvinte?”. Spuneţi-le studenţilor să redacteze un scurt raport în care să găsească asemănări şi diferenţe între cele cinci răspunsuri ale fiecărei persoane.

Comunicarea satisface necesităţi identitare

Sînteţi o persoană energică? Demnă de încredere? Inteligentă? Retrasă? Fiecare dintre noi ar putea găsi o listă lungă de adjective prin care să ne descriem, dar iată întrebarea esenţială: De unde ştim aceste lucruri? Cu alte cuvinte, cum anume se formează identitatea?

Felul în care comunicăm cu ceilalţi – şi modurile în care ceilalţi comunică cu noi – joacă un rol fundamental în modelarea viziunii noastre despre sine¹⁹. După cum veţi vedea în capitolul 3, oamenii îşi creează identitatea comparîndu-se cu ceilalţi. De exemplu, dacă vă consideraţi inteligent, acest lucru înseamnă că vă consideraţi mai inteligent decît majoritatea celorlalţi oameni. Dacă vă credeţi timid, îi consideraţi pe ceilalţi mai dezinvolţi decît dumneavoastră. Dacă vă consideraţi atractiv înseamnă că vi se pare că arătaţi mai bine decît majoritatea celorlalţi.

O modalitate prin care putem afla cum anume ne comparăm cu ceilalţi este comunicarea cu cei din jur. Dacă ceilalţi vă tratează ca pe un om inteligent, timid sau atrăgător, puteţi începe să credeţi că aveţi caracteristicile respective. Cu alte cuvinte, respectivele calităţi vor deveni o componentă a modului în care vă vedeţi pe dumneavoastră înşivă. După cum veţi vedea în capitolul 3, identitatea vi se dezvoltă de-a lungul vieţii, iar comunicarea joacă un rol esenţial în derularea acestui proces. Cei care comunică bine au totodată capacitatea de a evidenţia diverse aspecte ale identităţilor lor în situaţii diferite. Pe parcursul unui interviu pentru obţinerea unui loc de muncă, poate fi foarte important pentru dumneavoastră să vă descrieţi latura organizată, eficientă; cînd vă relaxaţi alături de prieteni, puteţi pune accent pe latura dumneavoastră dornică de distracţie şi pe simţul umorului.

Pe lîngă faptul că ne ajută să ne exprimăm identitatea personală, comunicarea facilitează şi exprimarea identităţii culturale. După cum veţi descoperi în capitolul următor, cultura include simbolurile, convingerile, practicile şi limbajele care disting diverse grupuri de oameni. Modul în care vorbiţi, vă îmbrăcaţi, gesticulaţi şi vă distraţi – toate acestea reflectă valorile culturale pe care le preţuiţi.

Felul în care comunicăm cu ceilalţi şi felul în care ceilalţi comunică cu noi joacă un rol esenţial în modelarea viziunii noastre despre sine – fie că ne considerăm inteligenţi, populari sau altruişti.

Etica în prim-plan: Moralitatea reprezintă o provocare pentru comunicarea interpersonală. Convingerile morale ale oamenilor variază mult; totuşi, mulţi cred că ideile lor individuale despre bine şi rău ar trebui să fie împărtăşite de toată lumea. Este uşor să uităm că ideile morale absolute sînt absolute doar pentru cei care cred în ele.

Comunicarea satisface necesităţi spirituale

Un aspect important al identităţii pentru mulţi oameni din numeroase culturi este spiritualitatea lor. Aceasta include principiile apreciate în viaţă („Eu apreciez loialitatea” sau „Eu apreciez tratamentul egal aplicat tuturor oamenilor”). De asemenea, include moralitatea oamenilor sau ideile lor despre ceea ce este bine şi ceea ce este greşit („Nu este niciodată bine să furi, indiferent de circumstanţe” sau „Aş minţi ca să salvez viaţa cuiva, deoarece viaţa este mai importantă decît onestitatea”). În cele din urmă, spiritualitatea presupune convingerile oamenilor despre semnificaţia vieţii, care include adesea filosofii personale, veneraţia faţă de natură, credinţa într-un scop universal şi credinţa şi practicile religioase („Cred în Dumnezeu” sau „Cred că în viaţă culegi ceea ce semeni”).

Subiect de discuţie: Deşi majoritatea oamenilor consideră că spiritualitatea este o dimensiune a vieţilor lor, ei au adesea opinii foarte diferite cu privire la semnificaţia spiritualităţii. Unii consideră că au o înclinaţie mai mare spre spiritualitate decît ceilalţi, iar alţii se pot considera înclinaţi spre spiritualitate, dar nu neapărat religioşi.

Un sondaj efectuat în 2010 pe un eşantion de peste 112.000 de studenţi americani a evidenţiat că mulţi dintre aceştia consideră că o anumită formă de spiritualitate constituie o componentă importantă a identităţii lor²⁰. Aproape jumătate dintre cei intervievaţi au afirmat că ei consideră că integrarea spiritualităţii în viaţa lor este foarte importantă sau esenţială. Pentru cei care au luat parte la studiu, spiritualitatea nu includea neapărat religia formală; peste 68% au considerat că oamenii pot evolua spiritual fără a fi religioşi. Pentru oamenii care includ spiritualitatea în identitatea lor, comunicarea oferă o modalitate de exprimare şi împărtăşire a ideilor şi practicilor spirituale cu ceilalţi.

Comunicarea le permite oamenilor să-şi exprime credinţa şi spiritualitatea.

Comunicarea satisface necesităţi instrumentale

În cele din urmă, oamenii comunică pentru a-şi satisface necesităţile practice, cotidiene. Cercetătorii le denumesc necesităţi instrumentale. Printre acestea se numără sarcinile pe termen scurt, precum comandarea unei băuturi într-un restaurant, programarea telefonică a unei vizite la coafor, completarea unui formular pentru reduceri şi ridicarea mîinii pentru a răspunde în clasă. De asemenea, ele mai includ şi obiective pe termen lung, ca, de exemplu, găsirea unui loc de muncă şi obţinerea unei promovări. Aceste comportamente comunicative pot să nu contribuie întotdeauna cu mult la îmbunătăţirea sănătăţii, identităţii sau spiritualităţii noastre. Totuşi, fiecare comportament este valoros, deoarece serveşte o necesitate care ne ajută să ne continuăm existenţa cotidiană.

► necesităţi instrumentale Necesităţi practice, cotidiene.

Exerciţiu de redactare: Cereţi-le studenţilor să enumere ultimele cinci comportamente instrumentale de comunicare pe care le-au adoptat.

PE SCURT • CINCI NECESITĂŢI PE CARE LE SATISFACE COMUNICAREA

Necesităţi fizice • Comunicarea ne ajută să ne menţinem sănătatea fizică şi mintală

Necesităţi relaţionale • Comunicarea ne ajută să formăm relaţii sociale şi personale

Necesităţi identitare • Comunicarea ne ajută să decidem cine sîntem şi cine vrem să fim

Necesităţi spirituale • Comunicarea ne ajută să ne împărtăşim convingerile şi valorile cu ceilalţi

Necesităţi instrumentale • Comunicarea ne ajută să ne achităm de multe sarcini cotidiene

Satisfacerea necesităţilor instrumentale este importantă din două motive. Primul constă în faptul că avem multe astfel de nevoi. De fapt, majoritatea comunicărilor în care ne implicăm zilnic sînt probabil comune şi de rutină – nu sînt conversaţii intense, cu conotaţii emoţionale, ci interacţiuni instrumentale, ca, de exemplu, comunicarea cu profesorii despre sarcinile de lucru sau preluarea comenzilor de la clienţi, la locul de muncă. Al doilea motiv pentru care satisfacerea necesităţilor instrumentale este atît de importantă constă în faptul că multe dintre ele – cum ar fi cumpărarea de alimente de la magazin sau comandarea de haine online – trebuie satisfăcute înainte ca alte necesităţi – de exemplu, menţinerea unor relaţii de calitate şi împlinirea pe planul carierei – să devină relevante²¹.

ÎNVĂŢAŢI

Ce legătură există între comunicare şi starea noastră de bine sub aspect fizic? Ce necesităţi relaţionale ne satisfacem prin intermediul comunicării? În ce mod comportamentele asociate cu comunicarea ne satisfac necesităţile de ordin identitar? Cum ne ajută comunicarea să ne exprimăm spiritualitatea? Care sînt necesităţile instrumentale pe care le satisface comunicarea?

APLICAŢI

Descrieţi într-un scurt paragraf cum anume a contribuit comportamentul dumneavoastră de comunicare la satisfacerea necesităţilor de ordin fizic, relaţional, identitar, spiritual şi instrumental. Care nevoie sau nevoi au avut întîietate?

REFLECTAŢI

Puteţi identifica modalităţi prin care propria dumneavoastră comunicare vă satisface necesităţile de ordin relaţional sau spiritual? Comunicaţi şi din alte motive care nu sînt descrise în această secţiune?

1. Andersen, H.S., Sestoft, D., Lillebæk, T., Gabrielsen, G., Hemmingsen, R., Kramp, P. (2000). A longitudinal study of prisoners on remand: Psychiatric prevalence, incidence, and psychopathology in solitary vs. non-solitary confinement. Acta Psychiatrica Scandinavica, 102, pp. 19-25.

2. Vezi, de exemplu, Ray, E.B. (ed.) (2005). Health communication in practice: A case study approach. Mahwah, Lawrence Erlbaum Associates.

3. Perry, B.D. (2002). Childhood experience and the expression of genetic potential: What childhood neglect tells us about nature and nurture. Brain and Mind, 3, pp. 79-100.

4. Field, T. (2001). Touch. Cambridge, MIT Press.

5. Holt-Lunstad, J., Smith, T.B., Layton, J.B. (2010). Social relationships and mortality risk: A meta-analytic review. PLoS Med, 7(7), el000316. doi: 10.1371/journal.pmed.l000316.

6. Kiecolt-Glaser, J.K., Loving, T.J., Stowell, J.R., Malarkey, W.B., Lemeshow, S., Dickinson, S.L., Glaser, R. (2005). Hostile marital interactions, proinflammatory cytokine production, & wound healing. Archives of General Psychiatry, 62, pp. 1377-1384; Cohen, S., Doyle, W.J., Skoner, D.P., Rabin, B.S., Gwaltney, J.M. (1997). Social ties and susceptibility to the common cold. Journal of the American Medical Association, 277, pp. 1940-1944.

7. Segrin, C., Passalacqua, S.A. (2010). Functions of loneliness, social support, health behaviors, and stress in association with poor health. Health Communication, 25, pp. 312-322.

8. Link, B.G., Phelan, J.C. (2001). Conceptualizing stigma. Annual Review of Sociology, 27, pp. 363-385.

9. Parker, R., Aggleton, P. (2003). HIV and AIDS-related stigma and discrimination: A conceptual framework and implications for action. Social Science & Medicine, 57, pp. 13-24.

10. Barbato, C.A., Graham, E.E., Perse, E.M. (2003). Communicating in the family: An examination of the relationship of family communication climate and interpersonal communication motives. Journal of Family Communication, 3, pp. 123-148.

11. Baxter, L.A. (2004). Relationships as dialogues. Personal Relationships, 11, pp. 1-22.

12. Chan, D.K.-S., Cheng, G.H.-L. (2004). A comparison of offline and online friendship qualities at different stages of relationship development. Journal of Social and Personal Relationships, 21, pp. 305-320.

13. Vezi, de exemplu, Usita, P.M., Blieszner, R. (2002). Immigrant family strengths: Meeting communication challenges. Journal of Family Issues, 23, pp. 266-286.

14. Pickett, C.L., Gardner, W.L., Knowles, M. (2004). Getting a clue: The need to belong and enhanced sensitivity to social cues. Personality and Social Psychology Bulletin, 30, pp. 1096-1107.

15. Diener, E., Seligman, M.E.P. (2002). Very happy people. Psychological Science, 13, pp. 81-84.

16. Mehl, M.R., Vazire, S., Holleran, S.E., Clark, C.S. (2010). Eavesdropping on happiness: Well-being is related to having less small talk and more substantive conversations. Psychological Science, 21, pp. 539-541.

17. Popenoe, D. (2007). The state of our unions: The social health of marriage in America. Piscataway, National Marriage Project; vezi şi Glenn, N.D., Weaver, C.N. (1981). The contribution of marital happiness to global happiness. Journal of Marriage and the Family, 43, pp. 161-168.

18. Mead, D.E. (2002). Marital distress, co-occurring depression, and marital therapy: A review. Journal of Marital & Family Therapy, 28, pp. 299-314.

19. Yeung, K-T., Martin, J.L. (2003). The looking glass self: An empirical test and elaboration. Social Forces, 81, pp. 843-879.

20. Astin, A.W., Astin, H.S., Lindholm, J.A. (2010). Cultivating the spirit: How college can enhance students’ inner lives. San Francisco, Jossey-Bass.

21. Koltko-Rivera, M.E. (2006). Rediscovering the later version of Maslow’s hierarchy of needs: Self-transcendence and opportunities for theory, research, and unification. Review of General Psychology, 10, pp. 302-317.