© 2015 by Editura POLIROM

www. cartearomaneasca.ro

Editura CARTEA ROMÂNEASCĂ

Bucureşti, Calea Victoriei nr. 133, sect. I

ISBN ePub: 978-973-46-5746-9

ISBN PDF: 978-973-46-5747-6

ISBN print: 978-973-23-3054-8

Coperta: Radu Răileanu

Foto copertă: © Sorin Onişor

Această carte în format digital (e-book) este protejată prin copyright şi este destinată exclusiv utilizării ei în scop privat pe dispozitivul de citire pe care a fost descărcată. Orice altă utilizare, incluzând împrumutul sau schimbul, reproducerea integrală sau parţială, multiplicarea, închirierea, punerea la dispoziţia publică, inclusiv prin internet sau prin reţele de calculatoare, stocarea permanentă sau temporară pe dispozitive sau sisteme cu posibilitatea recuperării informaţiei, altele decât cele pe care a fost descărcată, revânzarea sau comercializarea sub orice formă, precum şi alte fapte similare săvârşite fără permisiunea scrisă a deţinătorului copyrightului reprezintă o încălcare a legislaţiei cu privire la protecţia proprietăţii intelectuale şi se pedepsesc penal şi/sau civil în conformitate cu legile în vigoare.

Lectura eco - un supererou al lumii moderne!

Versiune digitală realizată în colaborare cu Libris.ro

ROBERT ŞERBAN s-a născut la 4 octombrie 1970, în Turnu Severin. Este absolvent al Facultăţii de Arte şi Design şi al Facultăţii de Construcţii, amîndouă din Timişoara, unde şi locuieşte. Cărţi: Fireşte că exagerez (poezie, 1994, Premiul de debut al Uniunii Scriitorilor din România), Odyssex (poezie, 1996), Piper pe limbă (interviuri, 1999, Premiul Filialei Timişoara a USR), Pe urmele marelui fluviu (coautor, poezie, 2002), Timişoara în trei prieteni (coautor, poezie, 2003), A cincea roată (interviuri, 2004, Premiul Filialei Timişoara a USR), Barzaconii (proză, 2005), Cinema la mine-acasă (poezie, 2006, Premiul revistei Observator cultural şi al Filialei Timişoara a USR), Athénée Palace Hotel (coautor, teatru, 2007), Ochiul cu streaşină (publicistică, 2007), O căruţă încărcată cu nimic (coautor, poezie, 2008), Moartea parafină (poezie, 2010, Premiul revistei Luceafărul de dimineaţă şi al Filialei Timişoara a USR), Naraţiunea de a fi. Robert Şerban în dialog cu Şerban Foarţă (2013), Gura păcătosului. Dialog cu Valeriu Armeanu (2014), Timişoara. [20] Artişti ai Generaţiei ’80 (critică de artă, 2015).

Cum stau lucrurile

uneori mi-ar plăcea să ştiu dinainte

cum vor sta lucrurile

cele mărunte

de zi cu zi

nu celelalte

accidente

morţi

despărţiri

nu

astea nu

mi-ar plăcea să ştiu unde-i pus radarul

dacă e închis sau nu la pâine

dacă vor ieşi toate petele de pe haina dusă la curăţătorie

dacă va fi o iarnă mai lejeră ca iarna trecută

mi-ar plăcea să ştiu unde naiba mi-am pus cheile

paşaportul

să ştiu dacă mai sunt locuri la vagonul de dormit spre Iaşi

fără să caut prin mersul trenurilor

fără să merg la gară

dacă mai rezistă boilerul din baie şi cât

mărunţişuri din astea

care încet încet devin coşmaruri

pe ele trebuie să le aştepţi cu mâna ridicată

dar nu ca un milog

nu ca un cerşetor

ci ca unul îngropat de viu

care nu-şi poate lua locul în propria viaţă

decât scormonind

scormonind

scormonind

Nu şi nu

piatră de râu să fi fost

nu cărămidă

sabie

nu teacă

Un pod

fug de cuvintele mari

cum fuge sufletul dintr-un hamster

scăpat printre picioarele patului

în care un prunc s-a trezit brusc

înfometat

cuvintele mici n-o să crească mai mult de atât

poate că de-asta îmi plac

şi de-asta le tot chem

fără să mă supăr că nu vor să vină

de fapt

n-aştept nimic când în faţa mea

stă aşternută hârtia

cum nimic altceva nu aştept

când sunt pe un pod

decât să mă treacă dincolo

sau să se prăbuşească

Constatare

îmi place să beau vin

şi să citesc poezii

n-am nicio şansă

Rugămintea soldatului

tata-mare Mărin

a căzut prizonier la ruşi

la Cotul Donului

s-a întors acasă după vreo şapte ani

şi după alţi 30

a-nceput să povestească din război:

stăteam în tranşeu

cu spatele la inamic

şi cu ochii la un nor ce mi se părea că mă spionează

îmi venea să mă piş

dar mi-era pur şi simplu ruşine

sau frică

nu mai ştiu nici eu exact ce

mută Doamne norul ăla în altă parte

ca să mă uşurez

şi să pot lupta ca un bărbat

am spus asta în gând

de vreo câteva ori

apoi

cu voce tare

tot mai tare

mută Doamne norul ăla nenorocit

în altă parte

ca să mă piş

că nu mai pot!

dar Dumnezeu era

pesemne

în tabăra cealaltă

care pândea atentă

orice mişcare a duşmanului

Dar de la mama

dacă te aud că drăcui

îţi tai limba

m-a ameninţat mama

eram încă mic

în jurul meu toată lumea dădea dracu’

rudele vecinii de pe scară vecinii de pe uliţele de la ţară

colegii de la grădiniţă şi apoi de la şcoală

oamenii pe stradă în magazine la cofetărie la cozi în autobuze

drăcuiau întruna

vârtos

dar membra de partid care intra pe furiş în biserici

doar când mergeam în concedii la mare la Călimăneşti ori la Căciulata

ori la vreun mort apropiat

mi-a interzis încontinuu să drăcui

cu atât să mă fi ales de la mama

şi tot mi-ar fi fost îndeajuns